ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №337/629/26 Головуючий в 1 інст. Завгородній Є.В.
Провадження №33/807/732/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , його захисника - адвоката Мормуля П.В., розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою адвоката Мормуля П.В на постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді суспільно корисних робіт на строк 120 годин, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що у відношенні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складений протокол від 23 січня 2026 року про те, що станом на 23 січня 2026 року, боржник сплачував аліменти не в повному обсязі та нерегулярно, що призвело до виникнення заборгованості, загальний розмір якої становить 250 533,51 грн. та з моменту відкриття виконавчого провадження – 244 105,09 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. 
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням вимог КУпАП.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що до суду першої інстанції було подане обґрунтоване клопотання про закриття провадження в справі, в якому зазначено, що відповідно до постанови Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2025 року по справі 337/2241/25, на  ОСОБА_1 , 6 травня 2025 року складався протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 183-1 КУпАП, відповідно до якого  ОСОБА_1 у період часу з 01.01.2021 р. по 06.05.2025 р. не сплачував аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_3 , що призвело до виникнення заборгованості у сумі 201754,17 грн., сукупний розмір перевищує суму відповідних платежів за 6 місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, а саме з 14.01.2021 року, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 183-1КУпАП.
Зазначеною постановою, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУПАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Наголошує, що наведене свідчить про те, що ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.183-1 КУпАП у зв`язку із несплатою аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Вважає, що державний виконавець, складаючи протокол 23.01.2026 року, не врахувала вимоги ст.61 Конституції України та безпідставно внесла до нього інформацію про розмір та період заборгованості, оскільки не можна включати період заборгованості з 01.01.2021 року по 06.05.2025 року на суму 201754,17 грн.
Разом з цим, в матеріалах доданих до протоколу від 23.01.2026 р. наявний розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 23.01.2026 року, згідно якого, у період з травня 2025 року по січень 2026 року, ОСОБА_1 нараховано 64951.94 грн. сплати аліментів, з яких він сплатив 28700 грн. Тобто, на дату складання протоколу від 23.01.2026 року заборгованість ОСОБА_1 складає 36251,94 грн., що в свою чергу не становить сукупний розмір, який перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання. Однак, надаючи оцінку зазначеним доводам, суд фактично зазначив, що не бере до уваги вказані аргументи. 
Наголошує, що ОСОБА_1 повідомляв суд про те, що не може сплачувати аліменти в повному розмірі в зв`язку із незадовільним станом здоров`я. На підтвердження даного факту суду першої інстанції було надано Консультаційні висновки спеціаліста від 30.04.2025 року та 09.03.2026 року, згідно яких ОСОБА_1 рекомендовано обмеження фізичного навантаження, у зв`язку з чим він не може працевлаштуватись на роботу. Однак вказані висновки, суд визнав неналежними доказами непрацездатності боржника. При цьому, суд не навів аргументів, чому вказані консультативні висновки не є належними доказами.
Отже наполягає, що ОСОБА_1 сплачує аліменти не в повному розмірі у зв`язку із незадовільним станом свого здоров`я та відповідно не має умислу на вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП.
Зазначив, що на сьогоднішній день з ОСОБА_1 проживає його син ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його повному утримані. Суду першої інстанції надано дублікати квитанцій на суму 16000 грн., які ОСОБА_1 сплатив після 23.01.2026 року. А тому, наведене свідчить, що ОСОБА_1 жодним чином не уникає від сплати аліментів та від виховання своїх дітей, а навпаки в міру своїх можливостей продовжує сплачувати аліменти в доступній для нього мірі.
Просить скасувати постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2026 року, провадження в справі закрити.
Під час апеляційного перегляду справи адвокат Мормуль П.В. підтримав апеляційну скаргу. Зазначив, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП. Вказав, що особа не може бути притягнута до відповідальності за одне і теж правопорушення двічі. Додав, що ОСОБА_1 за станом здоров`я не може працювати, а тому сплачує аліменти в межах своїх можливостей.
ОСОБА_1 вказав, що не уникає сплати аліментів, однак мати обмежує дітей в спілкування з ним. На теперішній час одна дитина проживає з ним, працює він без офіційного оформлення.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 183-1 КУпАП.
Переглядаючи оскаржувану постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суддя апеляційного суду не вбачає підстав для її задоволення.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП настає у разі несплати аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
З об`єктивної сторони вказане правопорушення характеризується бездіяльністю, яка полягає у невиконанні особою свого обов`язку по сплаті аліментів на утримання дитини, одного з подружжя, батьків або інших членів сім`ї, і для утворення складу правопорушення є обов`язковим настання суспільно шкідливих наслідків у виді виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за шість місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.
Так, вина  ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 23 січня 2026 року підтверджується: 
- копією судового наказу судді Запорізького районного суду Запорізької області від 7 грудня 2020 року в справі № 317/3343/20, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8);
- матеріалами виконавчого провадження № 64134305 (а.с.14- 59);
- розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 23 січня 2026 року № 4297/3, відповідно до якого, станом на 31 грудня 2025 року включно загальна сума заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів становить 250533,51 грн. Сума заборгованості з моменту відкриття виконавчого провадження становить 244105,09 грн. (а.с. 60-61).
Виходячи з наведеного, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 винуватий у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Той факт, що ОСОБА_1 частково погасив заборгованість зі сплати аліментів після складання відносно нього спірного протоколу, дійсно має місце, але дана обставина не впливає на кваліфікацію його дій, оскільки залишок суми заборгованості все одно перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.
Доводи сторони захисту про те, що на теперішній час одна дитина проживає разом із ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки судовим наказом стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на обох дітей. Будь – яких інших процесуальних рішень матеріали справи не містять та стороною захисту не надано.
Посилання захисника на постанову судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 20 серпня 2025 року в справі 337/2241/25, якою провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП не є слушними, оскільки за своєю правовою природою звільнення від відповідальності у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення не є реабілітуючою обставиною.
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 29 квітня 2020 року (справа № 686/4557/18) наводить цю правову позицію, згідно з якою «закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення».
Отже, суд чи уповноважений орган у випадку закриття провадження в справі за обставин закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП не виправдовує особу, а лише констатує факт закінчення відведеного законом часу для накладення стягнення.
Консультативні медичні висновки, які містяться в матеріалах справи, не спростовують вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, оскільки не містять відомостей про те, що він за станом свого здоров`я не має можливості працювати.
З огляду на вищевикладене, суддя апеляційного суду вважає, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з`ясовані повно та об`єктивно, дана вірна оцінка доказам у їх сукупності, вина ОСОБА_1 доведена беззаперечно, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про наявність події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 183-1 КУпАП, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом.
Отже, апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм процесуального права чи неправильного застосування норм матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2026 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду      В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 337/629/26