Справа № 930/468/26
Провадження №2/930/753/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.05.2026 року  м.Немирів 

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Войницької Т.Є.
за участю секретаря судового засідання Шелест Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Споживчий центр» звернулося до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №19.07.2023-100001010 в розмірі 6 587,00 грн. та понесені судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 19 липня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 19.07.2023-100001010.
Відповідно до умов договору Позичальнику надано кредит у розмірі - 3500,00 грн. строком на 42 дні.
Дата надання /видачі кредиту 19 липня 2023 року.
Дата повернення (виплати) кредиту 29 серпня 2023 року.
Первинний період користування кредитом -14 днів з дня його надання.
Черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного періоду.
Процентна ставка - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 2,1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.
Неустойка 70 грн. нараховується з а кожен день невиконання/ неналежного кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
ТОВ "Споживчий центр" свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, надавши позичальнику кредит у розмірі 3500,00 грн. на строк,обумовлений договором.
Відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку із чим має заборгованість станом дату подання позову у розмірі 6 587,00 грн. з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3 500,00 грн., заборгованість по процентам у розмірі 3 087,00 грн.
На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав та інтересів ТОВ «Споживчий центр», в зв`язку з чим останній змушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Немирівського районного суду Вінницької області від 05.03.2026 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Станом на 05.05.2026 відзив на позов до суду не надійшов, у зв`язку з чим суд розглянув справу на підставі наявних у ній документів.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Судом встановлено, що 19 липня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено кредитний договір №19.07.2023-100001010. Відповідно до умов Договору позичальнику надано кредит в розмірі 3500,00 грн. строком на 42 (до 29 серпня 2023 року) з процентною ставкою в розмірі 2,1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Неустойка за порушення умов договору встановлена в розмірі 70,00 грн. за кожен день невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.
Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2статті 639 ЦК України).
Положення ст. 639 ЦК України передбачають, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК України).
Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Особливості укладання електронного договору визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з вимогамист.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг`та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Як вбачається з матеріалів справи та наявного у справі договору, такий договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р- 457, що був направлений йому у смс-повідомленні на його мобільний номер телефону.
За вказаних обставин, суд вважає встановленим факт укладення відповідачем кредитного договору №19.07.2023-100001010 від 19 липня 2023 року із дотриманням вимог ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».
Підписавши договір саме такого змісту, відповідач погодився з їх умовами та правилами надання кредиту.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19.
ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за вищевказаним договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Зазначений договір є чинним та підлягає виконанню сторонами.
Факт отримання грошових коштів від ТОВ «Споживчий центр» відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості відповідача становить 6587,00 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 3500 грн., по процентам в розмірі 3087,00 грн. 
Доказів погашення відповідачем заборгованості суду не надано.
Відповідно до ст.526,530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Таким чином, враховуючи, те, що відповідачем укладено кредитний договір, зобов`язання за яким ним добровільно не виконано, із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» належить стягнути заборгованість за кредитним договором №19.07.2023-100001010 від 19.07.2023 у розмірі 6 587,00 грн., з яких: 3500 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 3087,00 грн. - заборгованість по процентам.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути у відшкодування сплаченого судового збору 2 662,40 грн.
Керуючись ст.ст.10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-283, 354 ЦПК України, на підставі ст.ст.526-527, 533, 626, 629, 631, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , (Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833, МФО 305299, розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 19.07.2023-100001010 від 19.07.2023 у розмірі 6587 (шість тисяч пятсот вісімдесят сім) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , (Адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського,133-А, код за ЄДРПОУ: 37356833, МФО 305299, розрахунковий рахунок № НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві)гривні 40 копійок.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя       Т. Є. Войницька