СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА  

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 754/14998/25

пр. № 2/759/3941/26
21 травня 2026 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст позовних вимог
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача АТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування у розмірі 20 000 грн, штраф у розмірі 20 000 грн на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів» та 15 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.06.2025 року о 10:30 відбулася ДТП за участю автомобіля Toyota Corolla (н.з. НОМЕР_1 ) та автомобіля ВАЗ 11183 (н.з. НОМЕР_2 ). Позивач вказує, що він є фактичним користувачем та страхувальником автомобіля Toyota Corolla за полісом №230106279 , тоді як власником авто є ОСОБА_2 ДТП було оформлено за допомогою інформаційної системи «Електронний Європротокол». Позивач вважає відмову страхової компанії у виплаті страхового відшкодування протиправною, оскільки він зазнав майнової шкоди як користувач транспортного засобу
ІІ. Процесуальні рішення у справі.
Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 17 листопада 2025 року відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив.
ІІІ. Позиції учасників судового провадження
Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.
Судом встановлено, що 29 червня 2025 року о 10 годині 30 хвилин відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю двох транспортних засобів:
Автомобіля ВАЗ 11183, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 .
Автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .
Учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом, передбаченим чинним законодавством, та оформили подію без залучення працівників уповноважених підрозділів Національної поліції України шляхом складання спільного повідомлення про ДТП в електронній формі через інформаційну систему «Електронний Європротокол» (номер протоколу: D1EA3BA7D796, дата формування: 29.06.2025 року, 11:06:02).
Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність під час експлуатації автомобіля Toyota Corolla (н.з. НОМЕР_1 ) була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 230106279. Страхувальником за вказаним договором (полісом) виступає Позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ).
Разом з тим, відповідно до даних Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 власником пошкодженого автомобіля Toyota Corolla, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 особа, яка керувала автомобілем ВАЗ 11183 та є винуватцем вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач ОСОБА_1 , посилаючись на статус страхувальника та фактичного користувача пошкодженого майна, звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про пряме врегулювання збитків та виплату страхового відшкодування в розмірі 20 000 грн.
Листом від 17 липня 2025 року (повторно листом від 20 серпня 2025 року) АТ «СГ «ТАС» відмовило у здійсненні страхової виплати. Відмова обґрунтована тим, що винуватець ДТП (водій автомобіля ВАЗ 11183) та власник пошкодженого майна (автомобіля Toyota Corolla) є однією і тією ж особою ОСОБА_2 , що відповідно до пункту 7 частини 2 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та статті 606 Цивільного кодексу України (поєднання боржника і кредитора в одній особі) виключає можливість здійснення страхового відшкодування.
Не погоджуючись із рішенням страховика, Позивач звернувся зі скаргою до Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ). За результатами розгляду звернення, МТСБУ листом за підписом начальника відділу правового забезпечення повідомило заявника про те, що дії страховика відповідають вимогам чинного законодавства, а виниклий спір підлягає вирішенню виключно в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування
Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно з пунктом 9 частини першої статті 7 Закону України "Про страхування" страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим.
Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.
Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону № 3720-ІХ, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. 
Суть обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ОСЦПВ) полягає в захисті майнових інтересів третіх осіб (потерпілих), яким застрахована особа заподіяла шкоду внаслідок експлуатації транспортного засобу.
Матеріалами встановлено, що особа, яка винна в скоєнні ДТП ( ОСОБА_2 ), одночасно є одноосібним власником пошкодженого майна автомобіля Toyota Corolla (н.з. НОМЕР_1 ).
Відповідно до пункту 7 частини 2 статті 30 Закону № 3720-ІХ, страхова виплата не здійснюється у разі припинення зобов`язання у зв`язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі, у тому числі якщо транспортні засоби, що є учасниками дорожньо-транспортної пригоди, належать особі, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду. 
Зазначена норма права кореспондує зі статтею 606 ЦК України, яка передбачає, що зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. 
Оскільки за кермом автомобіля-заподіювача шкоди (ВAЗ) перебував сам власник пошкодженого автомобіля (Toyota), деліктне зобов`язання з відшкодування шкоди не виникло, оскільки особа не може мати цивільно-правової відповідальності перед самою собою, а також не може виступати одночасно стягувачем (кредитором) і боржником. 
Суд відхиляє аргументи Позивача ( ОСОБА_1 ) про те, що саме він є потерпілою особою, оскільки виступав страхувальником за полісом та фактично користувався автомобілем. Право власності на автомобіль Toyota Corolla належить виключно ОСОБА_2 , а отже, реальним суб`єктом, якому завдано майнових збитків у вигляді пошкодження майна, є власник цього майна, а не особа, що уклала договір страхування чи керувала ним на інших підставах.
Оскільки основна вимога про стягнення страхового відшкодування є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, похідні вимоги про стягнення штрафу за ЗУ «Про захист прав споживачів» та відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню. 
V. Розподіл судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача та відповідачем не відшкодовуються. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 606, 979 ЦК України, ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову  ОСОБА_1 до АТ «СГ «ТАС» про стягнення страхового відшкодування, штрафних санкцій та моральної шкоди- відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Н.О. Петренко