Справа №705/1040/24
2/705/207/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2026 року  м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Єщенко О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Дмитрушківської територіальної громади Уманського району Черкаської області, про визнання права власності на частину майна у порядку спадкування за законом. 

ВСТАНОВИВ:
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Дмитрушківської територіальної громади Уманського району Черкаської області, про визнання права власності на частину майна у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_6 , а ОСОБА_5 – опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є онуком ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 . Відповідач ОСОБА_4 є колишньою дружиною ОСОБА_6 . Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на частку спільного майна подружжя, у тому числі: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,3 кв.м; автомобіля «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; автомобіля «Шевроле Авео», 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_2 . Вищезазначене майно було придбано у період перебування подружжя у шлюбі, проте зареєстровано воно на відповідача ОСОБА_4 . Померлий ОСОБА_6 розпорядження майном не здійснив, заповіту не складав та спадкового договору не укладав. У межах шестимісячного строку 20.12.2016 відповідач ОСОБА_4 подала заяву до Першої уманської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було відкрито спадкову справу № 369/2016. Позивач ОСОБА_1 також 21.12.2016 звернувся до Уманської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а 02.02.2017 заяву про прийняття спадщини було подано ОСОБА_5 , яка є опікуном ОСОБА_3 . Проте, на звернення із заявами про прийняття спадщини, позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Оскільки спадкове майно оформлено на відповідача ОСОБА_4 , то правовстановлюючі документи на спадкове майно перебувають у неї, тому позивачі з даним позовом вимушені були звернутися до суду, в якому, з урахуванням кола спадкоємців, просили визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку спадкового майна у порядку спадкування за законом, а саме: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,3 кв.м; автомобіля «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; автомобіля «Шевроле Авео», 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_2 .
За вх. № 7262 від 18.03.2025 від представника позивачів адвоката Верещака П.М. надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій він просить вважати правильною редакцію пункту 2 прохальної частини позовної заяви, а саме: визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 право власності на 1/6 частку спадкового майна у порядку спадкування за законом, а саме: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,3 кв.м; автомобіля «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; автомобіля «Шевроле Авео», 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_2 , за кожним із них.
За вх. № 8483 від 01.04.2025 від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Михайловина Д.В. надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач ОСОБА_4 частково визнає пред`явлені до неї позовні вимоги, а саме у частині визнання за позивачами права власності по 1/6 частці спадкового майна на автомобіль «Шевроле Авео», 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_2 , а у іншій частині позовних вимог просить відмовити. Відзив обґрунтований тим, що з 20.03.2005 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, що не заперечується сторонами. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер і його спадкоємцями є ОСОБА_4 - його дружина, ОСОБА_1 – його син та ОСОБА_3 - його онук. Всі особи у встановлений строк звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, у результаті чого була відкрита спадкова справа. Позивачі звернулись до суду з позовом про визнання права власності по 1/6 частині спадкового майна у порядку спадкування за законом, а саме щодо: квартири АДРЕСА_1 ; автомобіля «Нісан Мікра» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ; автомобіля «Шевроле Авео» 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . При цьому, позивачами не зазначено, що спадкове майно складається, крім зазначеного, із земельної ділянки по АДРЕСА_2 площею 0,0582 га; житлового будинку по АДРЕСА_2 , площею 83 м. кв; квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 63,6 кв.м., право власності на яке зареєстроване за спадкодавцем. Відповідач зазначає, що заявлені вимоги визнає частково, а саме що стосується автомобіля «Шевроле Авео» 2004 р.в. д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки він дійсно був придбаний в період шлюбу та для спільного використання зі спадкодавцем. Стосовно квартири АДРЕСА_1 та автомобіля «Нісан Мікра» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , постановами від 27.12.2023 та від 17.01.2024 нотаріус правомірно відмовив у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про право на спадщину, але неправомірно включив вказане майно до спадкового, оскільки таке майно не є спільною сумісною власністю подружжя, а є особистою власністю відповідача ОСОБА_4 . Вказане обґрунтовується тим, що шлюб зі спадкодавцем було укладено 20.03.2005, проте, до шлюбу 30.12.2003 вона за особисті кошти придбала у приватну власність квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30.12.2003. У листопаді 2009 року ОСОБА_4 дізналась про те, що по АДРЕСА_5 здійснюється будівництво будинку та на стадії будівництва є можливість інвестувати в недобудову з подальшим оформлення прав на вже завершене будівництвом майно. Оскільки для цілей і можливості придбання квартири, будівництво якої розпочате і не завершено, потрібні були кошти, то відповідач вирішила продати належну їй на праві власності квартиру і таким чином отримані особисті кошти інвестувати в об`єкт, який будується. 30.11.2009, що є наступним робочим днем після 27.11.2009, кошти, отримані від продажу особистої квартири АДРЕСА_6 були інвестовані в незавершений об`єкт будівництва житлового будинку по АДРЕСА_5 , тому 30 листопада 2009 року було укладено договір № 20 із забудовником ПП «САНТ» в особі Сторожука А.С., за умовами якого планова здача будинку - 2 квартал 2010 року. Коли настав 2 квартал 2010 року (термін здачі будинку за договором № 20), а саме 30.06.2010, на виконання попередніх домовленостей між ОСОБА_4 та ЗАТ «ОЗОН-7» було укладено договір купівлі-продажу квартири про передачу ОСОБА_4 у власність квартири АДРЕСА_1 . Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майно, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (ч 7 ст. 57 СК України). Отже, у разі придбання майна в період шлюбу, але за особисті кошти, таке майно не може вважатись спільним майном подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за чиї кошти воно придбане. Таким чином, оскільки квартира АДРЕСА_1 набута в результаті інвестування в незавершене будівництво за рахунок особистих коштів відповідача, отриманих від продажу набутої до шлюбу квартири АДРЕСА_6 , то у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України таке майно не може вважатись спільною сумісною власністю подружжя, а є виключно особистою власністю відповідача. Крім того, ОСОБА_6 з 01 січня 2009 року по 30 червня 2010 року, тобто в період інвестування в недобудовану квартиру, не мав доходу, що унеможливлювало його майнову участь у придбанні квартири АДРЕСА_1 . Зазначена квартира не використовувалась в інтересах сім`ї для проживання подружжя, оскільки згідно відомостей зі спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_6 , відповідач та спадкодавець, як подружжя, на момент смерті останнього проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 . Натомість у квартирі АДРЕСА_1 проживала дочка відповідачки ОСОБА_8 . Тому зазначена квартира є особистою власністю відповідача ОСОБА_4 і не може включатись до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 . 
Крім того, відповідач зазначає, що автомобіль «Нісан Мікра» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , не був придбаний ні для цілей подружжя, ні за кошти будь-кого із подружжя, адже, кошти були отримані від дочки відповідачки - ОСОБА_8 , яка 07.04.2016 продала належний їй автомобіль «CHERY QQ», 2008 року випуску, вартістю 100 000 грн і частину коштів, отриманих від продажу у розмірі 40 000 грн надала 25.10.2016 для придбання автомобіля «NISSAN MICRA», 2006 року випуску. Фактично дочка відповідачки - ОСОБА_8 є володільцем вказаного автомобіля і за рахунок її коштів був придбаний автомобіль «NISSAN MICRA», 2006 року випуску. Автомобіль був лише зареєстрований на відповідача, проте фактично він не перебував у її власності. Також придбання ще одного автомобіля подружжям не відповідало інтересам сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , оскільки у власності та користуванні останніх вже був один автомобіль - «Шевроле Авео» 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . Крім того, спадкодавець ОСОБА_6 на той час хворів та не здійснював керування транспортним засобом, а вона не керує ТЗ. Відповідно до відомостей з ГУ ДПС у Черкаській області про суми виплачених доходів ОСОБА_6 у період придбання автомобіля «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , останній не отримував доходу і не міг приймати майнову участь у придбанні транспортного засобу, тому автомобіль «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , не може бути об`єктом спільної сумісної власності, оскільки придбаний він був не за кошти подружжя, не в інтересах сім`ї, а тому не може включатись до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 .
За вх. № 13654 від 23.05.2025 від представника позивачів - адвоката Верещака П.М. надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідач позов визнає частково та вважає, що до спільного майна подружжя, яке підлягає спадкуванню відноситься лише автомобіль «Шевроле Авео», д.н.з НОМЕР_2 , а інше майно: квартира АДРЕСА_1 , автомобіль «Нісан Мікра» НОМЕР_1 , не є спільною сумісною власністю подружжя, а відтак не може бути успадковане. Однак, така позиція є помилковою, позивач таку позицію відповідача вважає необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам Сімейного та Цивільного Кодексів України. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідач ОСОБА_4 не довела в законному порядку обставин того, що частина спадкового майна була придбана за її особисті кошти, відповідачем не надано належних і допустимих доказів походження і належності особисто їй коштів, за які здійснено розрахунок при купівлі квартири АДРЕСА_1 . Доводи відповідача про те, що кошти отримані від продажу квартири АДРЕСА_4 одразу були інвестовані в незавершений об?єкт житлового будівництва квартири АДРЕСА_1 розцінюється лише як припущення та не підтверджені належними доказами і не спростовують позовних вимог. ОСОБА_4 не надала суду належних і допустимих доказів про те, що на час укладення 30.06.2010 договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 у неї були особисто належні їй кошти в сумі 174 265,00 грн; не надано платіжних і розрахункових документів - банківських довідок, чеків, касових квитанцій, виписок з банківських рахунків, депозитних договорів та інших доказів, що підтверджують фактичне володіння відповідачем вищезазначеними коштами; того, що саме 30.06.2010 або до цього часу ОСОБА_4 за належні їй особисто кошти здійснила розрахунок з продавцем зазначеної квартири - ЗАТ «Озон-7» за її купівлю. У матеріалах справи відсутні виписки з банківських рахунків, платіжні доручення про проведення фінансової операції з рахунку належного платнику на рахунок продавця квартири. Також не надано прибуткових касових ордерів на підтвердження можливого особистого внесення до каси ЗАТ «Озон-7» коштів на оплату нової квартири. 
Крім того, позивачі вважають такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, доводи відповідача щодо належності їй особисто автомобіля «Нісан Мікра» 2006 року випуску, ДН3 НОМЕР_1 , зареєстрованого на ОСОБА_4 25.10.2016. На підтвердження факту придбання автомобіля за особисті кошти відповідач надала довідку підрозділу МВС Центр 7142 від 28.04.2018, яка видана ОСОБА_8 , у якій зазначено про вартість проданого 07.04.2016 нею автомобіля «ЧЕРІ» за 100 000 грн згідно до електронної бази даних НАС МВС України. Проте, відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач зобов?язаний довести, що це майно придбано за належні йому кошти. Однак, відповідач не надав доказів про те, що на час реєстрації 25.10.2016 автомобіля «Нісан Мікра» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , у ОСОБА_4 були її особисті кошти, достатні для оплати вартості автомобіля в сумі 40 000 грн і саме за ці кошти було придбано автомобіль. Відсутні банківські довідки чи інші розрахунково-касові документи, що підтверджують факти наявності коштів у ОСОБА_4 , їх рух та факти оплати. Посилання відповідача на обставини продажу 07.04.2016 ОСОБА_8 автомобіля за 100 000 грн у даній справі жодних доказів не має. Крім того, з часу придбання автомобіля 25.10.2016 ОСОБА_8 не пред`являла позову до подружжя ОСОБА_9 про визнання за нею права власності на спірний автомобіль.
Ухвалою суду від 28.05.2025 залучено до участі у даній справі законного представника позивача ОСОБА_3 - його піклувальника ОСОБА_2 замість померлої ОСОБА_5 .
За вх. № 20599 від 07.08.2025 від представника позивачів – адвоката Верещака П.М. надійшла заява, в якій він просить вважати правильною редакцію пункту 3 прохальної частини позовної заяви та стягнути судові витрати по справі, судоий збір, з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 - 2 622,72 грн, а на користь позивача ОСОБА_2 - 2 622,72 грн.
У судовому засіданні представник позивачів адвокат Верещак П.М. підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Зазначив, що заявлене спадкове майно є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9 , а на спростування зазначеного відповідачем протилежного, документального підтвердження не надано та не доведено, що зазначене нею майно є її особистою власністю, або придбане воно було за її особисті кошти.
Матеріали справи містять заяви позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , про те, що вони підтримують заявлені позовні вимоги та просять їх задовольнити. Також просять справу розглядати у їх відсутність.
Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Михайловин Д.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву та надані докази.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Дмитрушківської територіальної громади Уманського району Черкаської області Захаренко Н.А. у судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву, відповідно до якої просить прийняти рішення відповідно до чинного законодавства, справу розглядати у її відсутність. 
Вислухавши представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з огляду на таке.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , починаючи з 23.03.2005 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим 23.03.2005 Відділом РАЦСу Уманського міського управління юстиції у Черкаській області.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 09.11.2016 Уманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. 
Відповідно до Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі № 46224194 в Уманській міській державній нотаріальній конторі після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , за заявою ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 369/2016 (дата заведення 13.12.2016).
Відповідно до Довідки про склад спадкоємців № 1460/02-14/369/2016 від 27.09.2023, виданої Першою уманською державною нотаріальною конторою, за матеріалами спадкової справи № 369/2016, заведеної державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравчук Т.І., до складу спадкоємців після смерті ОСОБА_6 входять: дружина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; син – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; онук - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розпорядженням Уманської районної державної адміністрації Черкаської області «Про надання статусу дитини - сироти ОСОБА_3 , встановлення над ними опіки та призначення ОСОБА_5 опікуна над ним» № 36 від 20.02.2015 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , надавши їй право вирішувати всі питання, що стосуються захисту прав та інтересів підопічного згідно чинного законодавства.
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , у зв`язку з чим Розпорядженням Уманської районної державної адміністрації Черкаської області «Про встановлення піклування над дитиною - сиротою ОСОБА_3 та призначення ОСОБА_2 піклувальником над ним» № 143 від 23.04.2025 встановлено піклування над дитиною - сиротою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , піклувальником над ним, надавши йому право вирішувати всі питання, що стосуються захисту прав та інтересів підопічної дитини згідно чинного законодавства.
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 батьком позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_6 .
Відповідно до Свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 матір`ю неповнолітнього ОСОБА_3 є ОСОБА_10 , яка є дочкою ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 .
Тобто, із зазначеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 , як син померлого ОСОБА_6 , є його спадкоємцем за законом, а ОСОБА_3 , як онук ОСОБА_6 , є його спадкоємцем за законом.
За час перебування у шлюбі ОСОБА_6 та ОСОБА_10 ними було придбано майно, в тому числі квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль «Шевроле Авео», 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , та автомобіль «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 .
Відповідно до Договору купівлі-продажу квартири від 30.06.2010 ОСОБА_4 придбала у ЗАТ «ОЗОН-7» трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 . 
Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 .
Відповідно до Інформації, наданої Територіальним сервісним центром № 7142 Регіонального сервісного центру в Черкаській області згідно електронної бази даних територіального сервісного центру № 7142 м. Умань, станом на 08.04.2017 за ОСОБА_4 зареєстровані транспортні засоби: «CHEVROLET», 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , зареєстрований 04.12.2007, та «NISSAN МICRA», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , зареєстрований 25.10.2016.
Після смерті ОСОБА_6 його спадкоємці ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , від імені якого на той час діяла його опікун ОСОБА_5 , звернулися до Першої уманської міської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної контори від 27.12.2023, виданою державним нотаріусом Першої уманської державної нотаріальної контори Кравець Г.В., спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки «NISSAN МICRA», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль CHEVROLET, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . Відмова обґрунтована тим, що спадкоємцем ОСОБА_1 не надано правовстановлюючих документів на вищевказане майно.
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної контори від 17.01.2024, виданою державним нотаріусом Першої уманської державної нотаріальної контори Кравець Г.В., спадкоємцю ОСОБА_3 , від імені якого діяла опікун ОСОБА_5 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль марки «NISSAN МICRA», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль CHEVROLET, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 . Відмова обґрунтована тим, що спадкоємцем ОСОБА_1 не надано правовстановлюючих документів на вищевказане майно.
Як визначено статтею 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Матеріалами справи встановлено, що нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 , автомобіль марки «NISSAN МICRA», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , автомобіль CHEVROLET, 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , були придбані ОСОБА_4 в період шлюбу з ОСОБА_6 .
Згідно з частиною 1 статті 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.
Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої - п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Згідно з ч. 1-2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.
Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду.
Таким чином, при поділі (виділі) часток у майні, яке перебуває у спільній сумісній власності, в тому числі й визначенні, законом фактично встановлюється презумпція рівності таких часток.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220, ст. 1216 ЦК України).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. 
Суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна.
Відповідач ОСОБА_4 стверджує, що частина спадкового майна, а саме: квартира АДРЕСА_1 , автомобіль марки «NISSAN МICRA», 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , не є спільною власністю подружжя ОСОБА_9 , посилаючись на те, що шлюб зі спадкодавцем було укладено 20.03.2005, проте до шлюбу 30.12.2003 вона за особисті кошти придбала у приватну власність квартиру АДРЕСА_4 , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 30.12.2003. Згодом вона продала зазначену квартиру, а кошти за її реалізацію інвестувала в новобудовану квартиру, яка була на стадії будівництва, з подальшим оформлення прав на вже завершене будівництвом майно. У зв`язку із зазначеним 30.06.2010, на виконання попередніх домовленостей вона отримала право власності на квартиру АДРЕСА_1 , тому вказане майно є її особистою власністю.
Проте відповідачем не надано доказів того, що саме кошти, отримані від реалізації належної їй квартири, були інвестовані у будівництво квартири АДРЕСА_1 . Надані відповідачем Договір купівлі-продажу квартири від 30.12.2003 та Договір купівлі-продажу квартири від 27.11.2009 стосовно продажу квартири АДРЕСА_4 , яка належала ОСОБА_11 , не підтверджують того факту, що саме за отримані від реалізації цієї квартири кошти були інвестовані у будівництво квартири АДРЕСА_1 .
Також відповідач ОСОБА_4 зазначає, що автомобіль «Нісан Мікра» 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , не можна вважати спільним майном подружжя, оскільки на його придбання кошти були отримані від її дочки відповідачки - ОСОБА_8 , яка 07.04.2016 продала належний їй автомобіль «CHERY QQ», 2008 року випуску, і частину коштів, отриманих від продажу у розмірі 40 000 грн надала 25.10.2016 для придбання автомобіля «NISSAN MICRA», 2006 року випуску, і вона фактично є володільцем вказаного автомобіля, адже за рахунок її коштів був придбаний вказаний автомобіль. Даний автомобіль був лише зареєстрований на відповідача, проте фактично він перебував у власності її дочки. 
Проте із наданого відповідачем Договору купівлі-продажу 7142/2016/148828 від 25.10.2016 не вбачається, що при купівлі автомобіля «NISSAN MICRA» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , відповідач ОСОБА_4 діяла від імені своєї дочки ОСОБА_8 .
Тобто, на підтвердження зазначеного відповідачем не надано жодного доказу та документального підтвердження, а саме доказу того, що дане спадкове майно є особистою власністю одного із подружжя, оскільки придбане воно було за особисті кошти.
Позивачем ОСОБА_1 надано копію постанови Черкаського апеляційного суду від 17.05.2023, якою скасовано рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27.02.2023 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача – Служба у справах дітей Дмитрушківської сільської ради, про визнання права власності на спадкове майно. Підставою скасування рішення у постанові зазначено те, що позивачем не було надано суду доказів наявності належним чином оформленої відмови нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на те чи інше спадкове майно.
При цьому зі змісту вказаної постанови Черкаського апеляційного суду вбачається, що судом було встановлено, що спадкодавцю ОСОБА_6 за життя належало майно, у тому числі: трикімнатна квартира АДРЕСА_1 , що набута на праві спільної сумісної власності в період спільного проживання подружжя з ОСОБА_4 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав власності на нерухоме майно сформованої 17.11.2016 за № 73262376, зареєстрована на відповідача ОСОБА_4 . Вказана квартира була набута по договору купівлі-продажу 4-1914 від 30.06.2010, посвідченому Уманською міською державною нотаріальною конторою; автомобіль «NISSAN MICRA» 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , що набутий на праві спільної сумісної власності в період спільного проживання подружжя та зареєстрований на ОСОБА_4 04.12.2007, що підтверджується довідкою № 31/23/42-301 від 08.04.2017 Територіального сервісного центру №7142; автомобіль «CHEVROLET» 2004 року випуску, д.н.з НОМЕР_2 , що набутий на праві спільної сумісної власності в період спільного проживання подружжя та зареєстрований на ОСОБА_4 25.10.2016, що підтверджується довідкою № 31/23/42-301 від 08.04.2017 Територіального сервісного центру №7142.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Також склад спадкового майна після смерті ОСОБА_6 , до якого входять: трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1 загальною площею 63,3 кв.м; автомобіль «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; автомобіль «Шевроле Авео», 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_2 , визначено і у постановах державного нотаріуса про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтв про паво на частку у спадщині за законом після смерті ОСОБА_6 . Вказані постанови відповідачем не оскаржені та мають юридичну силу.
Протилежного відповідачем у судовому засіданні не доведено.
З урахуванням зазначеного та кола спадкоємців після смерті ОСОБА_6 , частки спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3 складають по 1/6 частці спадкового майна у порядку спадкування за законом, а саме: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,3 кв.м; автомобіля «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; автомобіля «Шевроле Авео», 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_2 . 
Таким чином, враховуючи що позивачі відповідно до закону вчинили всі необхідні заходи для належного прийняття у спадщину відповідної частки спірного майна після смерті ОСОБА_6 , проте не мають можливості отримати відповідні свідоцтва та позбавлені можливості зареєструвати своє право, суд дійшов висновку про те, що їх право не визнається, а отже, може бути захищене судом шляхом визнання за ними права власності на 1/6 частку у праві власності на спадкове майно за кожним з них. 
За таких обставин суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог, внаслідок чого позов належить задовольнити у повному обсязі.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Оскільки позовні вимоги належить задовольнити, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь позивачів.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 23, 76, 81, 89, 141, 258-259, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_8 , право власності на 1/6 частку спадкового майна у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,3 кв.м; автомобіля «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; автомобіля «Шевроле Авео», 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_2 . 
Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_9 , право власності на 1/6 частку спадкового майна у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 63,3 кв.м; автомобіля «Нісан Мікра», 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 ; автомобіля «Шевроле Авео», 2004 року випуску д.н.з НОМЕР_2 .
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_10 , на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_8 , сплачений судовий збір у розмірі 2 622 грн 70 коп.
Стягнути з відповідача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_10 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , сплачений судовий збір у розмірі 2 622 грн 70 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.
Учасник справи, якому копія рішення суду не була вручена у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.
Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_3 , РНОКПП  НОМЕР_8 .
Позивач: ОСОБА_3 ; АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_9 .
Представник позивача: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_7 .
Відповідач: ОСОБА_4 ; АДРЕСА_2 , РНОКПП  НОМЕР_10 .

Суддя О.І.Єщенко