Справа № 420/42999/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 травня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді - Завальнюка І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить суд: 
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 (Код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомості про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ;
визнати протиправним та скасувати звернення ІНФОРМАЦІЯ_2 до органів Національної поліції України, а саме відділу поліції № 3 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області, щодо порушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 направити до органів Паціональної поліції України, а саме відділу поліції № 3 (м. Одеса) Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП, звернення щодо припинення розшуку ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою його адміністративного затримання та доставлення до ІНФОРМАЦІЯ_2 як особи, яка вчинила адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210 i 210-1.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в електронному реєстрі «Оберіг» та застосунку «Резерв+» безпідставно відображається статус про його розшук ТЦК та порушення правил військового обліку, оскільки він ще у 2007 році був виключений з обліку за станом здоров`я ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім того, з 2020 року він постійно й офіційно проживає в Бельгії, а його актуальна закордонна адреса внесена до бази даних. Позивач наголошує, що жодних повісток від відповідача не отримував, а сам ІНФОРМАЦІЯ_3 у відповіді на адвокатський запит визнав, що протокол про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП щодо нього не складався і постанова не виносилася. Відповідно до Закону № 1951-VIII, відомості про правопорушення можуть вноситися до реєстру виключно на підставі конкретних актів притягнення до відповідальності (номера й дати протоколу чи постанови), які в даному випадку відсутні. ТЦК пояснив появу статусу автоматичною взаємодією між реєстрами, проте позивач вважає такі дії протиправними, оскільки за відсутності доведеної вини та юридичного складу правопорушення направлення звернення до управління Національної поліції про його затримання і розшук грубо порушує презумпцію невинуватості та обмежує його конституційні права і свободу пересування.
Ухвалою судді від 05.01.2026 позовну заяву прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
16.02.2026 до суду від ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зазначивши, що позивач перебуває на військовому обліку з 2009 року, підлягає мобілізації, проте порушив вимоги Закону № 3543-ХІІ та Порядку № 1487, оскільки не з`явився 11.11.2025 року за виписаною та доставленою повісткою для уточнення даних. Через неявку керівник ТЦК у той же день правомірно направив звернення до органів Нацполіції для здійснення адміністративного затримання та доставлення особи з метою складення протоколу за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. Відповідач визнає, що протокол і постанова про притягнення позивача до відповідальності ще не складалися, оскільки розгляд справи за ст. 268 КУпАП вимагає обов`язкової присутності особи. ТЦК наголошує, що внесення відомостей до реєстру «Оберіг» про розшук та наявність ознак порушення правил обліку є законним заходом забезпечення провадження у справі про адміністративне правопорушення. Посилання позивача на неможливість внесення даних без остаточної постанови ТЦК вважає безпідставними, оскільки зафіксований факт ігнорування повістки є самостійним правопорушенням.
19.02.2026 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою відповідач не надав жодного доказу складання, надіслання чи вручення ОСОБА_1 повістки на 11.11.2025 року, а доставка документів мобільними групами без підтвердження вручення взагалі не передбачена Порядком № 560. Окрім того, позивач ще у 2007 році був виключений з військового обліку за станом здоров`я, а з 2020 року постійно мешкає в Бельгії, про що свідчать нотаріально завірені довідки та відмітка із закордонною адресою в самому додатку «Резерв+». Посилання ТЦК на ігнорування звернень спростовується наявною в матеріалах справи заявою позивача від 26.11.2025 року щодо виправлення недостовірних даних. За статтею 27 Закону № 3543-XII право на звернення до поліції виникає лише за одночасної наявності факту порушення та ознак проступку за ст. 210-1 КУпАП, які документально не підтверджені. Крім того, посилання ТЦК на доставку особи з метою складення протоколу прямо суперечить ч. 6 ст. 258 КУпАП, яка забороняє складати протоколи за статтями 210, 210-1 КУпАП в особливий період, дозволяючи одразу виносити постанову. Відповідно до статей 7 і 8 Закону № 1951-VIII, до реєстру «Оберіг» дозволено вносити лише відомості про фактичне притягнення до відповідальності (із зазначенням дати й номера постанови), а не суб`єктивні оцінки ТЦК про ознаки порушень.
Розгляд справи здійснюється без проведення судового засідання та по суті розпочатий через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі відповідно до ч. 2 ст. 262 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є громадянином України та до 1 жовтня 2007 року перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 (наразі перейменований на ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
До 01.10.2007 року ОСОБА_1 був виключений з військового обліку за станом здоров`я, про що свідчить відповідна відмітка у пункті 20 його військового квитка серії НОМЕР_2 , а також довідка, видана військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_7 від 07.11.2007 року за № 3/74.
Позивач має ІІ групу інвалідності, встановлену безстроково, згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 22.07.2015 (ПФУ), посвідченням серії НОМЕР_4 від 01.07.2015 (УПСЗН).
Крім того, позивач з 2020 року по теперішній час безперервно проживає та офіційно працює за межами України, а саме в Бельгії (офіційно зареєстрована в реєстрах адреса: АДРЕСА_1 ), що підтверджується нотаріально завіреними перекладами довідок з місця роботи від 28.02.2025 року та від 18.12.2025 року.
Позивач встановив мобільний застосунок «Резерв+» та виявив у своєму електронному військово-обліковому документі статус про те, що він перебуває у розшуку з 20.06.2025 року, а також запис: «ТЦК та СП 20.06.2025 року звернулося до органу Нацполіції, щоб доставити його для складання протоколу. Причина: Не уточнені дані до 16.07.2024 року».
Крім того, в електронному кабінеті «Резерв+» відображено текстове повідомлення про те, що позивач не прибув за повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим датою повторного звернення ТЦК до Національної поліції України вказано 11.11.2025 року, а у графі «Порушення правил військового обліку» зафіксовано статус порушника з 11.11.2025 року.
У зв`язку з виявленими записами, 26.11.2025 року адвокат позивача Богданова Ю.В. направила до ІНФОРМАЦІЯ_2 адвокатський запит з вимогами надати копії протоколу чи постанови про адміністративне правопорушення за статтями 210, 210-1 КУпАП та надати докази направлення чи вручення ОСОБА_2 будь-яких повісток.
Крім того, 26.11.2025 року позивач через свого представника направив до ІНФОРМАЦІЯ_2 письмову заяву, в якій вимагав скасувати оголошення його в розшук, зняти відмітку про правопорушення в системі «Оберіг» та відкликати звернення до поліції, оскільки він постійно проживає в Бельгії (що відображено в самому «Резерв+»), жодних повісток не отримував і порядку призову не порушував.
17.12.2025 року ІНФОРМАЦІЯ_3 надав відповіді на адвокатський запит № 19140) та на заяву позивача № 19139, у яких вказано, що протокол про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 не складався, а постанова про притягнення до відповідальності за статтями 210 чи 210-1 КУпАП не виносилася.
У своїх відповідях від 17.12.2025 року та у відзиві на позов ТЦК пояснив, що інформація про порушення внесена до системи «Оберіг» автоматично через електронну взаємодію з іншими реєстрами, а статус «в розшуку» з`явився через те, що на 11.11.2025 року на ім`я позивача було виписано повістку для уточнення даних, яку мобільна група нібито намагалася доставити, але позивач за нею не з`явився.
11.11.2025 року керівник ІНФОРМАЦІЯ_2 , зафіксувавши неявку по повістці, направив електронне звернення № Е3884656 до Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області з вимогою здійснити адміністративне затримання та доставку ОСОБА_1 до ТЦК для складання протоколу за статтею 210-1 КУпАП.
Згідно з витягом із розширених даних застосунку «Резерв+», а саме у розділі «Правопорушення», станом на момент звернення до суду повністю відсутні будь-які відомості (дата, номер, зміст тощо) про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
В автоматизованій системі виконавчих проваджень та в Єдиному реєстрі боржників відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафів на користь ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджує відсутність чинних правових підстав (постанов) про притягнення його до відповідальності.
На звернення позивача ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився скасувати розшук та прибрати статус порушника в системі «Оберіг», запропонувавши позивачу особисто прибути з Бельгії до приміщення ТЦК в м. Одеса для актуалізації персональних даних, що й стало підставою для звернення ОСОБА_1 до адміністративного суду.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню у зв`язку з наступним.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військову службу і військовий обов`язок» (далі - Закон № 2232-XII).
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями (частини перша-друга статті 1 Закону).
Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (частина сьома статті 1 Закону № 2232-XII).
Закон України від 21.10.1993 № 3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII) встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Статтею 22 Закону № 3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, а саме (серед іншого):
з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
Громадяни, які перебувають на військовому обліку, в добровільному порядку реєструють свій електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного чи резервіста.
Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону № 3543-XII під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися, зокрема, військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях.
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк.
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються: перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк; смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Згідно з пунктом 21 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі - Порядок № 560) за викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Пунктом 28 Порядку № 560 передбачено, що виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1).
Відповідно до пункту 34 Порядку № 560 повістка про виклик резервіста або військовозобов`язаного до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ може бути надіслана зазначеними органами військового управління (органами) засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з повідомленням про вручення на адресу його місця проживання після завершення 60 днів, відведених законодавством на уточнення своїх облікових даних, у тому числі адреси місця проживання.
За правилами пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є:
1) у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
2) у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку:
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Отже, при вирішенні цього публічно-правового спору суд також враховує Правила надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03. 2009 № 270 (далі - Правила № 270).
Так, відповідно до абз. 2 п. 16 Правил № 270 повістка або у випадках, передбачених законодавством, інший документ про виклик або оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіональних органів СБУ, відповідних підрозділів розвідувальних органів може бути надіслана рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення з позначками Повістка ТЦК, Вручити особисто.
Абзацом 3 п. 101 Правил № 270 визначено, що у разі невручення рекомендованого листа з позначками «Судова повістка», «Повістка ТЦК» або реєстрованого поштового відправлення з позначкою «Адміністративна послуга» такі відправлення разом з бланком повідомлення про вручення повертаються за зворотною адресою у порядку, визначеному в пунктах 81, 82, 83, 84, 91, 99 цих Правил, із зазначенням причини невручення.
Згідно з абз. 2, 4 п. 82 Правил № 270 рекомендовані листи з позначкою «Повістка ТЦК» під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу). У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК».
Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого листа з позначкою «Повістка ТЦК», працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до відправника.
Відповідно до п. 47 Порядку № 1487 у разі отримання розпоряджень Р(М)ТЦК та СП, […] (додаток 13) щодо оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів про їх виклик до Р(М)ТЦК та СП, […] керівники […] підприємств, установ та організацій зобов`язані:
видати наказ (розпорядження) про оповіщення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, довести його до відома таких осіб під особистий підпис, а у разі виконання такими особами дистанційної, надомної роботи, у період їх тимчасової непрацездатності, перебування у відпустці або у відрядженні - рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення у частині, що стосується їх прибуття до Р(М)ТЦК та СП […] у визначені строки, та надіслати копію відповідних наказів (розпоряджень) та підтвердну інформацію або документи про здійснення оповіщення у триденний строк до відповідного Р(М)ТЦК та СП […];
вручити призовникам, військовозобов`язаним та резервістам повістки про явку за викликом до Р(М)ТЦК та СП […];
письмово повідомити з наданням витягів з наказів (розпоряджень) відповідним Р(М)ТЦК та СП […] про осіб з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які тимчасово непрацездатні, перебувають у відпустці або у відрядженні;
забезпечити здійснення контролю за результатами оповіщення та прибуттям призовників, військовозобов`язаних та резервістів до відповідного Р(М)ТЦК та СП […].

Згідно із п. 13 Порядку № 560 керівники підприємств, установ, організацій з отриманням розпорядження […] відповідного керівника Р(М)ТЦК та СП про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних Р(М)ТЦК та СП:
видають наказ керівника підприємства (установи, організації) про проведення оповіщення резервістів та військовозобов`язаних, у якому зазначаються підстава та мета видання, перелік осіб, які підлягають оповіщенню, дата, час та місце їх прибуття, способи доставки до ТЦК та СП, який надіслав розпорядження, […];
організовують через відповідальних осіб здійснення оповіщення у робочий час працівників підприємства (установи, організації) шляхом вручення повісток під їх особистий підпис; […];
повідомляють письмово у триденний строк Р(М)ТЦК та СП про результати оповіщення та виконання резервістами та військовозобов`язаними вимог законодавства;
забезпечують прибуття резервістів та військовозобов`язаних шляхом їх перевезення від підприємства (установи, організації) до пунктів збору Р(М)ТЦК та СП або військових частин чи звільнення їх від виконання обов`язків з урахуванням часу, необхідного для прибуття до ТЦК та СП, та у разі потреби часу на зворотній шлях;
невідкладно інформують відповідний Р(М)ТЦК та СП про працівників, які відмовилися від отримання повісток, та працівників, які написали заяви про звільнення.
Відповідно до п. 31 Порядку № 560 повістки мають право вручати:
представники ТЦК та СП - в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного ТЦК та СП; […] представники підприємств, установ, організацій - на території підприємств (установ, організацій) та в місцях виконання працівниками робіт (обов`язків); […].
Пунктом 35 Порядку № 560 визначено, що представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення. Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, […], ТЦК та СП, […].
Відповідно до п. 47 Порядку № 560, якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження […] відповідного керівника Р(М)ТЦК та СП про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних Р(М)ТЦК та СП, їй вручається повістка […]. У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину. Акт відмови від отримання повістки подається керівнику Р(М)ТЦК та СП для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності. Акт відмови від отримання повістки реєструється в Р(М)ТЦК та СП.
Суд зауважує, що в матеріалах справи відсутній примірник повістки, складеної на ім`я позивача, про необхідність явки до ТЦК та СП.
Водночас, відповідачем не надано до суду доказів направлення поштовим зв`язком на адресу позивача відповідної повістки. 
Натомість ІНФОРМАЦІЯ_8 пояснює, що 11.11.2025 була виписана повістка для уточнення даних, по якій позивач не з`явився. Повістка була доставлена мобільною групою.
Зазначені пояснення відповідача суд оцінює критичною, так як останні повністю нівелюються встановленими обставинами справи, згідно з якими позивач з 2020 року безперервно проживає та офіційно працює в Бельгії, про що свідчать нотаріально завірені документи та відмітка з його актуальною бельгійською адресою в самому додатку «Резерв+». За таких умов спроба вручення повістки мобільною групою за місцем колишньої реєстрації в Україні є завідомо неможливою.
Оскільки відповідач не надав жодних передбачених Порядком № 560 доказів належного оповіщення особи за кордоном, його посилання на невиконання позивачем обов`язків та ухилення від явки є виключно припущеннями, які повністю спростовуються матеріалами справи та не можуть бути підставою для оголошення особи в розшук.
Враховуючи вищезазначене, факт належного підтвердження оповіщення про виклик позивача не доведений відповідачем як необхідна умова наявності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 КУпАП в діях позивача. За відсутності доведеності належного підтвердження оповіщення про виклик особи до ТЦК та СП відповідач протиправно вніс данні про порушення останнім правил військового обліку.
Оскільки позивач не був належним чином оповіщений про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відповідача були відсутні підстави для внесення відомостей про порушення ним правил військового обліку.
Так як факт отримання повістки або обґрунтованої відмови від її отримання відповідачем не доведений, внесення відомостей про порушення правил обліку до реєстру «Оберіг» є передчасним, безпідставним та протиправним.
У зв`язку з цим, належним та ефективним способом захисту порушеного права є саме визнання дій ТЦК протиправними та зобов`язання органу виключити недостовірну інформацію з Реєстру.
Водночас суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у тій редакції, яку просить позивач (зобов`язати ТЦК скасувати (відкликати) звернення до поліції та направити звернення про зняття з розшуку), оскільки направлення подібних звернень є реалізацією внутрішніх комунікаційних та дискреційних повноважень відповідача в межах забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, відтак суд не може втручатися в таку процедуру або підміняти собою орган влади, тоді як повний та ефективний захист порушених прав позивача вже досягнутий шляхом визнання дій ТЦК протиправними та зобов`язання виключити недостовірні відомості про порушення з реєстру «Оберіг».
Перевіряючи обґрунтованість та законність дій та рішень суб`єкта владних повноважень, суд враховує наведене нормативне регулювання та вимоги частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд також враховує встановлений ст.3 Конституції України, ст. 6 КАС України принцип верховенства права, який в адміністративному судочинстві зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.
Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі “Суомінен проти Фінляндії” (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).
Суд акцентує увагу на приписах ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його часткового задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 ; ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_9 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 .
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_9 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 255 КАС України.
Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя І.В. Завальнюк