Справа № 466/3206/26
Провадження № 2/455/671/2026

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України

03 липня 2026 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Івасенко С.М.,
секретаря судового засідання Бобельської Н.М.,
учасники справи - не з`явилися
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:
Товариство з обмеженою відповідальністю “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” (далі – позивач, кредитор) звернулося до Шевченківського районного суду м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_1 (далі – відповідачка, позичальниця) про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту № 1455-8902 від 04.10.2024 продукту «CREDOS»( далі – кредитний договір) у розмірі 33350,08 грн. та судові витрати. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідачка уклали кредитний договір. Кредитор свої обов`язки виконав – надав кредит. Відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання, визначені кредитним договором, не виконала, що є підставою для стягнення заборгованості в судовому порядку. 

19.05.2026 року суд відкрив провадження у справі та постановив слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження. Суд не визнавав явка сторін обов`язковою.
Судове засідання, призначене на 09.06.2026 року, суд відклав на 03.07.2026 року, оскільки це була перша неявка відповідачки, повідомленої належним чином, і яка не проінформувала суд про причини неявки. Відзиву не подала.

В судове засідання, призначене на 03.07.2026 рік, сторони не з`явилися.
Позивач повідомлений про дату час та місце судового засідання через електронний суд.
В розділі ХІ позовної заяви та в клопотанні від 02.04.2026 року міститься повідомлення, що позивач не заперечує проти розгляду справи без його участі. 

Про судове засідання, призначене на 03 липня 2026 рік, відповідачка повідомлена шляхом вручення судової повістки її чоловікові 09.06.2026 року, що в розумінні ч.3 ст. 130 ЦПК України вважається, що особа належним чином проінформована про місце, дату та час судового засідання.
Суд на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, не здійснював фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши докази та здійснивши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також проаналізувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

04.10.2024 року кредитор та відповідачка уклали кредитний договір. Кредитор зобов`язався надати позичальниці у кредит на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язувався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитором проценти за користування кредитом та інші платежі, передбачені цим Договором у порядку, передбаченому цим Договором ( п.2.1.). Загальний розмір кредиту - 13300,00 грн. (пункт 4.1.). Дата надання/видачі Кредиту: 04.10.2024 (п. 4.2.). Строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику - 30 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Дата повернення (виплати) кредиту 02.11.2024 року (п. 4.13). Мета отримання кредиту – для задоволення особистих потреб ( п. 2.3.) . Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за процентною ставкою 0,01 (п. 4.10). Комісія за видачу кредиту становить 28% від суми виданого кредиту ( п.4.11) У разі нездійснення сплати процентів за користування кредитом та/або комісії за видачу кредиту, та /або комісії за видачу у кредит додаткових грошових коштів, та/або суми кредиту у визначені цим договором терміни, позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 90% від розміру простроченої заборгованості ( п.8.2) 
10.10.2024 кредитор та відповідачка уклали додаткову угоду до кредитного договору, за якою кредитор зобов`язався передати позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 5400 грн. (пункт 2.1.) Після укладення додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів сума кредиту становитиме 18700 грн, а кількість днів користування кредитом, що залишається після укладення додаткової угоди - 30 календарних днів. ( п.3. додаткової угоди). Комісія за видачу додаткових грошових коштів у кредит становить 28 % від суми додаткових грошових коштів (п. 2.6.). 
Перед укладенням договору було здійснено електронну ідентифікацію та верифікацію відповідача для входу в особистий кабінет, відповідно до п.3.5. кредитного договору. Кошти кредиту мали надаватися шляхом безготівкового переказу кредиту на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (п. 4.6.). Номер особистого електронного платіжного засобу позичальника – НОМЕР_1 ( розділ 12). 
Невід`ємною частиною кредитного договору є додатки: (1) Правила надання споживчих кредитів, (2) Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України ( п. 11.19, п. 9 додаткової угоди). 
Кредитний договір містить і інші умови, пов`язані з його укладенням та виконанням.

Директор позивача підписав кредитний договір, додатки до нього, додаткову угоду до кредитного договору та додатки до неї кваліфікованим електронним підписом. Відповідачка підписала кредитний договір, додатки до нього, додаткову угоду до кредитного договору та додатки до неї електронним цифровим підписом (одноразовими ідентифікаторами А7621, А2417 відповідно) .

04.10.2024 року відповідач електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором A7621) підтвердив ознайомлення з Паспортом споживчого кредитування, та цього ж дня ознайомився з Правилами надання споживчих кредитів продукту «CREDOS», що підтверджується електронним цифровим підписом. 

На виконання п. 4.1. кредитного договору 04.10.2024 року позивач перерахував кошти відповідачці в розмірі 13300,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 через систему платежів LIQPAY з призначенням платежу: "Видача кредиту коштів за договором 1455-8902, 2024-10-04 ", та 10.10.2024 року позивач перерахував кошти відповідачці в розмірі 5400,00 грн на платіжну картку НОМЕР_1 через систему платежів LIQPAY з призначенням платежу: " Видача кредитних коштів за договором 1455-8902, 2024-10-10», що підтверджується копіями довідок LIQPAY від 04.10.2024, ID операції 2527530299 та від 10.10.2024, ID операції 2530197506, та довідкою директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» Є.Резуєва.

Заборгованість за кредитним договором, яка розрахована позивачем, станом на 18.03.2026 рік становить 33350,08 грн, з яких заборгованість по основному боргу - 18700,00 грн., по процентам – 64,08 грн, по комісії – 5236,00 грн та по штрафу – 9350,00 грн. Відповідачка жодних погашень за кредитним договором не здійснювала.

Позивач зареєстрований як юридична особа, основним видом діяльності якої є кредитування, що підтверджується копіями виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Свідоцтвом № ІК №116 від 01.08.2013 підтверджується, що позивач зареєстрований як фінансова установа.

Із встановлених обставин вбачається, що спір виник щодо заборгованості, яка утворилася внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором. Між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини на основі споживчого кредиту, що врегульовано статтею 1054 ЦК України із врахуванням Закону України »Про споживче кредитування» та Закону України »Про електронну комерцію».
Відповідачка підписала кредитний договір, додаткову угоду та додатки до них за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням та абзацу другого частини другої статті 639 ЦК. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яку суд враховує при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України.
Необхідність виконання належним чином взятих на себе зобов`язань, обов`язковість договору і наслідки не виконання зобов`язання передбачені статтями 525, 526, 530 , 610, 611 ЦК.
Кредитор виконав належним чином взятий на себе обов`язок надати кредит, що підтверджується квитанціями з системи платежів LIQPAY від 04.10.2024 та 10.10.2024 року. У цих документах зазначені дату видачі, суму, номер договору та номер платіжної картки. Цей номер платіжної картки відповідає номеру платіжної картки, яку зазначила відповідачка в кредитному договорі. 
У порушення вимог Закону, відповідачка в односторонньому порядку відмовилася від належного виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборговані суми не повернула.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості.
В свою чергу, відповідачка не надала доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань або/чи які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Водночас, визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань Вказану позицію висловив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 462/5025/20 (провадження № № 61-11608св22), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК.
Суд перевірив розрахунок заборгованості та погоджується із розрахованою сумую заборгованості по тілу кредиту та процентів, які нараховані відповідно до кредитного договору в межах строку кредитування.
Суд не погоджується з аргументами позивача про наявність у нього права стягувати штрафи та вважає, що вони не підлягали стягненню з відповідача з таких підстав.
Законом України № 2120-IX від 15.03.2022 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту:
" У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) ".
Цим же законом розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) доповнити пунктом 6-1 такого змісту:
"У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону".
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
В подальшому Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року пункт 6 Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" викладено в такій редакції:
"У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.
Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
Цим же Законом п. 6-1 був виключений.
Тобто, Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року змінено обов`язок кредитодавця щодо списання штрафу в залежності від дати укладення договору про споживчий кредит. Для договорів, укладених після 24.01.2024 року, списання штрафу не передбачено.
Водночас п. 18 розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України у зв`язку з прийняттям Законом № 3498-IX від 22.11.2023 змін не зазнав. Обов`язок кредитодавця списати штраф у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування і надалі не залежить від дати укладення кредитного договору.
Питання пріоритетності норм ЦК України Велика Палата Верховного Суду детально обґрунтувала у справі № 334/3161/17 ( п. 14-19 постанови від 22 червня 2021 року). 
А тому суд вважає, що штрафи за кредитним договором, нараховані 21.10.2024 та 08.11.2024 року підлягали списанню кредитором відповідно до п. 18 "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України.
Як вже встановлено судом, комісія за надання кредиту становила 28% від суми кредиту (п. 4.11, п. 2.6 додаткової угоди). У паспорті споживчого кредиту зазначено, що до загальних витрат включено комісію в розмірі 28% від суми кредиту).
У кредитному договорі зазначено, що до загальних витрат включено комісію, пов`язану з видачею кредиту. 
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право фінансових установ встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені в договорі про споживчий кредит та/або не враховані в розрахунку денної та орієнтовної річної процентної ставки, що зазначені в договорі про споживчий кредит, крім платежів за споживчим кредитом, які не включаються до розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом у випадках, передбачених цим Законом (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»).
Згідно послідовності дій при укладення кредитного договору позивач вчиняв дії щодо підготовки та оброблення документів, а тому позивач мав право на отримання комісії з позичальниці за ініціювання кредиту. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду по справі № 756/6038/20 від 12 квітня 2022 року. А тому вимоги в частині стягнення несплаченої комісії за видачу кредиту в розмірі 5236,00 грн є підставними та підлягають до задоволення.
Враховуючи вищенаведене суд виснує, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість у розмірі 24000,08 грн, з яких заборгованість по основному боргу - 18700 грн., по процентам – 64,08 грн, по комісії – 5236,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При зверненні до суду позивач сплатив 2662,40 грн. судового збору.
Позовні вимоги задоволені частково в розмірі 24000,08 грн, що становить 71,96 % (24000,08 х 100 %/33350,08), а тому судовий збір у пропорційному розмірі 1915,86 грн потрібно покласти на відповідачку.
Керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354 ЦПК України, 
У Х В А Л И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” заборгованість за договором про надання кредиту № 1455-8902 від 04.10.2024 продукту «CREDOS» від 04.10.2024 у розмірі 24000,08 гривень (двадцять чотири тисячі гривень 08 коп), з яких:
-заборгованість за кредитом – 18700,00 гривень;
-заборгованість за нарахованими процентами – 64,08 гривень;
-заборгованість по комісії – 5236,00 гривень.
В решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “УКР КРЕДИТ ФІНАНС” судові витрати, що становлять 1915,86 грн. (одну тисячу дев`ятсот п`ятнадцять гривень 86 копійок) судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення складено та підписано 03 липня 2026 року.
Учасники справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю “УКР КРЕДИТ ФІНАНС”, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 407, код юридичної особи в ЄДР 38548598.
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя С.М. Івасенко