номер провадження справи 27/54/26 

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2026 Справа № 908/1065/26

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової Світлани Сергіївни, при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи
за позовом: Першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури (вул. Дмитра Апухтіна, 29а, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ/Умовний код 02909973) в інтересах держави в особі
позивача: Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (вул. Незалежної України, 72-А, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний номер юридичної особи 43877338)
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” (вул. Шевченко, 30, с. Відрадне, Запорізький район, Запорізька область, 70406, ідентифікаційний номер юридичної особи 40277858)
про стягнення 231 276 грн 41 коп.

за участю представників 
прокурора: Селезньова Т.В., прокурор, службове посвідчення № 075592 від 01.03.2023
від позивача: Шмаков І.В., начальник відділу правового забезпечення, посвідчення ПІ № 00272 (АР № 058302) від 24.03.2025
від відповідач: Яценко Д.В., адвокат, ордер серія АР № 1173201 від 19.04.2024
вільний слухач: Касілорв П.В., старший державний інспектор, посвідчення ПІ № 000238 (АБ № 048296) видане 02.03.2024

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся до Господарського суду Запорізької області через систему “Електронний суд” з позовною заявою в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” шкоди, заподіяної внаслідок порушення природоохоронного законодавства у сумі 231 276 грн 41 коп.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу від 30.04.2026 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1065/26 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 05.05.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1065/26 присвоєно справі номер провадження 27/54/26 розгляд справи призначено на 01.06.2026.
Справа № 908/1065/26 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.
15.05.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” в підсистемі “Електронний суд” сформований відзив на позовну заяву.
Також, 15.05.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” в підсистемі “Електронний суд” сформовано клопотання про зупинення провадження у справі.
22.05.2026 Першим заступником керівника Запорізької обласної прокуратури в підсистемі “Електронний суд” сформована відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” (у порядку ст. 184 ГПК України).
22.05.2026 Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) в підсистемі “Електронний суд” сформована відповідь на відзив.
Також, 22.05.2026 Першим заступником керівника Запорізької обласної прокуратури в підсистемі “Електронний суд” сформовані заперечення на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” про зупинення провадження у справі № 908/1065/26.
26.05.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” в підсистемі “Електронний суд” сформовані заперечення (на відповідь на відзив) на відповіді першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури, а також Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська область) на відзив.
27.05.2026 Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” в підсистемі “Електронний суд” сформовані додаткові пояснення до клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” про зупинення провадження у справі.
01.06.2026 представник відповідача оголосив клопотання про зупинення провадження у справі, просить суд в порядку п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України зупинити провадження у справі № 908/1065/26 до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у кримінальному провадженні № 317/2501/26. Зазначає, що звертаючись до суду із позовом, прокурор посилається на документи, зібрані в межах кримінального провадження № 42024080000000043 від 07.05.2024, водночас, вказане кримінальне провадження наразі не є закінченим, наразі в цьому кримінальному провадженні триває судове провадження на стадії підготовчого провадження. Повідомляє, що 30.04.2026 прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Запорізької обласної прокуратури Боріним А.Б. було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42024080000000043 відносно ОСОБА_1 , який є колишнім керівником ТОВ “А-Енерго”. Також, повідомляє, що ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.05.2026 у справі № 317/2501/26 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 було призначено до підготовчого судового засідання на 11.06.2026. Вказує, що згідно з обвинувальним актом, прокуратура обвинувачує ОСОБА_1 , зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України, тобто у забрудненні атмосферного повітря, в виклад обставин, які прокурор вважає встановленими, зазначений в обвинувальному акті, є подібним до змісту позовної заяви, яка подана прокурором до господарського суду. Зазначає, що в обвинувальному акті (на сторінці 5) прокурор стверджує, що “ ОСОБА_1 , будучи службовою особою, а саме директором ТОВ “А-Енерго”... використовуючи всупереч інтересам юридичної особи свої службові повноваження, організував та здійснив наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме роботу стаціонарних джерел Товариства без дозволу на викиди, завдавши державі в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) матеріальних збитків на загальну суму 231276,41 грн., що завдало істотної шкоди державним інтересам”. На думку відповідача у кримінальному провадженні № 42024080000000043 прокуратура займає позицію, що шкоду, яка нібито була заподіяна атмосферному повітрю, заподіяв особисто ОСОБА_1 , діючи, як зазначає прокуратура, всупереч інтересам ТОВ “А-Енерго”. В той час як в цій господарській справі прокуратура стверджує, що забруднення атмосферного повітря, яке нібито мало місце, було здійснено самим ТОВ “А-Енерго”, а не службовою особою всупереч інтересам ТОВ “А-Енерго”. Зазначає, що такі дві позиції органу прокуратури є взаємновиключними, що свідчить про те, що прокуратура не визначилася, хто саме має відшкодовувати шкоду, яка нібито була заподіяна атмосферному повітрю. Вказує, що оцінка доказів, що будуть надані сторонами кримінального провадження під час розгляду справи № 317/2501/26, повинна бути надана Запорізьким районним судом Запорізької області, зокрема, саме в межах цього кримінального провадження суд має встановити: чи було здійснено забруднення атмосферного повітря; якщо забруднення мало місце – то чи було воно наслідком порушення спеціальних правил; якщо мало місце порушення – то чи створило воно небезпеку для життя, здоров`я людей чи для довкілля; якщо така небезпека була створена – то чи була заподіяна шкода, якщо так – то в якому розмірі, та яка саме особа повинна її відшкодовувати. Звертає увагу на те, що прокуратура обрала не пред`являти цивільний позов у кримінальному провадженні № 42024080000000043, а подати окремо позовну заяву в порядку господарського судочинства, що відбулося в той же день, коли було затверджено обвинувальний акт. Зазначає, що спроба прокурора створити преюдицію для кримінального провадження, використовуючи інструментарій господарського судочинства через покладення на ТОВ “А-Енерго” обов`язку довести обставини, на які воно посилається як на підставу своїх заперечень, суперечить принципу презумпції невинуватості, який передбачає обов`язок сторони обвинувачення довести наявність події і складу кримінального правопорушення. Вважає, що твердження прокурора, на які він послався в обґрунтування своїх позовних вимог, підлягають перевірці та оцінці в межах кримінального провадження при розгляді справи № 317/2501/26, яка на теперішній час не розглянута. 
01.06.2026 прокурор заперечив проти зупинення провадження у справі, вважає, що відсутні підстави для зупинення провадження Господарським судом Запорізької області у справі № 908/1065/26 за позовом першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах Інспекції до ТОВ “А-Енерго” про відшкодування шкоди, заподіяної державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства через об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення Запорізьким районним судом Запорізької області кримінальної справи № 317/2501/26. Повідомляє, що станом на 15.05.2026 районним судом не проведено підготовче засідання, судовий розгляд вказаної кримінальної справи не призначено. Вважає, що направлення прокурором до суду обвинувального акту відносно ОСОБА_1 , не є підставою для зупинення провадження у господарській справі № 908/1065/26. Вказує, що предметом вищевказаного позову є відшкодування шкоди, заподіяної відповідачем державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, зокрема здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Вказує, що в діях відповідача встановленими в рамках досудового розслідування кримінального провадження № 42024080000000043, наявні всі складові елементи цивільно-правової відповідальності, а саме: недотримання відповідачем нормативно визначених умов викидів забруднюючих речовин в атмосферу, зокрема вимог ст. ст. 10, 11 Закону України “Про охорону атмосферного повітря”, є протиправною формою поведінки, яка полягає у здійсненні викиду забруднюючих речовин із стаціонарних джерел за відсутності дозволу; наслідком протиправної поведінки товариства є шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу, одним із природних ресурсів якого є атмосферне повітря, така шкода перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, адже її заподіяння зумовлено невиконанням ним однієї з обов`язкових умов здійснення діяльності стаціонарними джерелами викидів забруднюючих речовин в атмосферу лише за наявності дозволу виданого спеціально уповноваженим органом виконавчої влади; вина полягає у здійсненні викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, адже він, як суб`єкт господарювання, не виконав свого обов`язку щодо його своєчасного отримання. Вказує, що саме ТОВ “А-Енерго” допущено порушення вимог природоохоронного законодавства під час здійснення господарської діяльності, а зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти) для вирішення питання про стягнення з відповідача заподіяної шкоди.
01.06.2026 представник позивача, заперечив проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.
Ухвалою суду від 01.06.2026 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” про зупинення провадження у справі відмовлено, відкладено розгляд справи, засідання суду призначено на 01.07.2026. 
Судове засідання 01.07.2026 проводилось за допомогою підсистеми “Електронний суд” та фіксацією судового засідання vkz.court.gov.ua.
Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).
Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено учасникам справи їх права, у тому числі право заявляти відводи. 
Відводів складу суду не заявлено.
01.07.2026 прокурор підтримав позовні вимоги, на підставах викладених у позовній заяві.
Представник позивача підтримав позовні вимоги прокурора.
Представник відповідача проти позову заперечив, на підставах викладених у відзиві, обґрунтовуючи наступним. Звертаючись до суду із позовом, прокурор посилається на документи, зібрані в межах кримінального провадження № 42024080000000043 від 07.05.2024. Водночас, вказане кримінальне провадження наразі не є закінченим, наразі в цьому кримінальному провадженні триває судове провадження на стадії підготовчого провадження. 30.04.2026 прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Запорізької обласної прокуратури Боріним А.Б. було затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42024080000000043 відносно ОСОБА_1 , який є колишнім керівником ТОВ «А-Енерго». Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 04.05.2026 у справі № 317/2501/26 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 було призначено до підготовчого судового засідання на 11.06.2026 о 10.00 годині. Згідно з обвинувальним актом, прокуратура обвинувачує ОСОБА_1 , зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України, тобто у забрудненні атмосферного повітря. Виклад обставин, які прокурор вважає встановленими, зазначений в обвинувальному акті, є подібним до змісту позовної заяви, яка подана прокурором до господарського суду. Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 241 КК України, має бути створення небезпеки для життя, здоров`я людей чи для довкілля. В обвинувальному акті (на сторінці 5) прокурор стверджує, що « ОСОБА_1 , будучи службовою особою, а саме директором ТОВ «А-ЕНЕРГО»... використовуючи всупереч інтересам юридичної особи свої службові повноваження, організував та здійснив наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме роботу стаціонарних джерел Товариства без дозволу на викиди, завдавши державі в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) матеріальних збитків на загальну суму 231276,41 грн., що завдало істотної шкоди державним інтересам». Отже, у кримінальному провадженні № 42024080000000043 прокуратура займає позицію, що шкоду, яка нібито була заподіяна атмосферному повітрю, заподіяв особисто ОСОБА_1 , діючи, як зазначає прокуратура, всупереч інтересам ТОВ «А-Енерго». В той час як в цій господарській справі прокуратура стверджує, що забруднення атмосферного повітря, яке нібито мало місце, було здійснено самим ТОВ «А-Енерго», а не службовою особою всупереч інтересам ТОВ «А-Енерго». Такі дві позиції органу прокуратури є взаємновиключними, що свідчить про те, що прокуратура не визначилася, хто саме має відшкодовувати шкоду, яка нібито була заподіяна атмосферному повітрю. Твердження прокурора, на які він послався в обґрунтування своїх позовних вимог, підлягають перевірці та оцінці в межах кримінального провадження при розгляді справи № 317/2501/26, яка на теперішній час не розглянута. Тому, до моменту набрання законної сили остаточним судовим рішенням у кримінальному провадженні, немає жодних підстав вважати доведеними твердження прокурора, викладені у позовній заяві. Безпідставним є посилання прокурора на здійснення ТОВ «А-Енерго» викидів без відповідного дозволу. Сам прокурор у позовній заяві зазначає, що дозвільний документ надано на здійснення викидів зі стаціонарного джерела № 1 – труби. Ця ж обставина вбачається і з самого дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами (копія якого додана прокурором до позовної заяви). У п. 3.2 дозволу наведені дозволені обсяги викидів з джерела № 1 – труби. В протоколі обшуку від 08.01.2025, після опису трьох котлів, зазначено: «Викиди димових газів від вищевказаних котлів здійснюються: від котла, зазначеного в пункті № 1 здійснюється у окрему димову трубу яка візуально вища, а від котлів, зазначених в пунктах № 2 та № 3 здійснюється у окрему спільну для обох димову трубу, яка візуально нижче від першої, крім того від котлів № 2 та № 3 є газохід до димової труби котла № 1» (сторінка 4 протоколу обшуку і стенограми до нього). Отже, з протоколу обшуку вбачається, що газоходи всіх трьох котлів з`єднані в єдину систему (з`єднано газоходи котлів № 2 і № 3, крім того як котел № 2, так і котел № 3, має газохід до труби котла № 1). Відтак система транспортування газового потоку функціонує так, що вихід газу здійснюється з однієї труби (на яку, відповідно, є дозвіл). В протоколі обшуку від 08.01.2025 не зазначалося, що вихід газу здійснювався б більше ніж з однієї труби. Тому посилання прокурора на здійснення викидів без дозволу – спростовується документами, наданими самим прокурором разом із позовною заявою. Як вбачається з додатку 28 до позовної заяви (розрахунку, складеного позивачем), підставою для обчислення розміру нібито заподіяної шкоди стало припущення про те, що установки УТ 300 Д МЕД, УТ 50 та твердопаливної печі складського приміщення нібито працювали 8808 годин у режимі наднормативного викиду (тобто 367 діб цілодобово, 24 години на добу). Підставою для такого припущення про нібито цілодобову круглорічну роботу всіх установок стали недостовірні вихідні дані, наведені в листі Запорізької обласної прокуратури від 19.02.2026 (додаток 27 до позовної заяви), де прокуратура зазначала про те, що «години роботи установок «УТ 300 МЕД» та «УТ 50», а також твердопаливної пічки, фактично не надано». Однак у своїй відповіді (додаток 24 до позовної заяви) на лист прокурора, ТОВ «А-Енерго» повідомляло інші відомості, а саме було зазначено, що «На установках для термічного знищення «УТ 300Д МЕД» та «УТ 50» відсутні години роботи, оскільки вони все ще перебувають в процесі налаштування». Отже, має місце відсутність годин роботи через відсутність самої роботи установок з огляду на процес їх налаштування. Твердження про те, що «години роботи відсутні» і твердження про те, що «години роботи не надано» – це не одне й те саме. Отже, час роботи цих установок мав бути зазначений як 0, а не як 8808, відтак ці установки не могли спричинити жодного збитку. Що стосується зазначеної в позовній заяві твердопаливної печі для складського приміщення, ТОВ «А-Енерго» в листі (додаток 24 до позовної заяви) повідомляло, що ця піч «запалювалася протягом грудня 2025 – січня 2026 року під час значного пониження температури повітря». Розрахунок було виконано позивачем по 09.01.2026, отже йдеться про максимум 40 днів роботи печі, якщо припустити (як це припускає позивач і прокурор), що вона нібито жодного разу не вимикалася. Але ж 40 днів – це максимум 960 годин, а не 8808. Тим паче нелогічним є твердження позивача і прокурора про те, що твердопаливна піч для обігріву нібито працювала цілий рік, адже загальновідомою є та обставина, що в неопалювальний період робота обігрівальних пристроїв не потрібна. Що стосується посилань прокурора на висновок експерта від 20.03.2026, то на сторінці 8 висновку експерта вказано таке застереження: «Даний висновок експерта є достовірним за умови, що надані ініціатором проведення судової експертизи документи є достовірними». Експерт виходив із наданих стороною обвинувачення вихідних даних, серед яких твердження про те, що «Фактичні години роботи установки для термічного знищення відходів – дві одиниці та твердопаливної печі складського приміщення не визначено» (сторінка 38 висновку експерта). Отже, цей висновок виконано на основі недостовірних вихідних даних, і наявність такого висновку жодним чином не свідчить про достовірність вихідних даних, які були надані стороною обвинувачення експерту для проведення експертизи. Крім того, як вбачається з додатку 28 до позовної заяви (розрахунку, складеного позивачем), підставою для обчислення розміру нібито заподіяної шкоди стало також припущення про те, що кількість дозволеного викиду нібито дорівнювала нулю. Таке твердження теж є безпідставним, оскільки дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами дозволяє викиди з джерела № 1 – труби, а не лише з якоїсь конкретної установки для термічного знищення відходів. Отже, твердження прокурора про нібито порушення відповідачем природоохоронного законодавства та нібито заподіяння відповідачем шкоди є безпідставними, а позов прокурора є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.
Прокурор скористався своїм правом та надав відповідь на відзив відповідача, зазначив, що відповідач дійшов хибного висновку, що наявність на розгляді у Запорізькому районному суді Запорізької області кримінальної справи № 317/2501/26 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239, ч. 1 ст. 241, ч. ч. 1, 2 ст. 364-1 КК України, а саме за забруднення атмосферного повітря, унеможливлює розгляд господарської справи № 908/1065/26 за позовом Запорізької обласної прокуратури в інтересах Інспекції про стягнення з ТОВ «А-Енерго» шкоди, завданої державі внаслідок наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Чинним законодавством не заборонено звернення до господарського суду з позовом до суб`єкта господарювання, яким безпосередньо спричинено шкоду навколишньому середовищу. Вчинення відповідачем відповідних дій під час провадження господарської діяльності з проведенням пусконалагоджувальних робіт установок «УТ 300Д МЕД» та «УТ 50», не дає йому права на здійснення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за його відсутності, не звільняє від обов`язку своєчасно подати заявку на отримання дозволу та, як наслідок, відшкодування завданих збитків. Порядок визначення розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлено Методикою, яка затверджена Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 № 277 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.2020 за № 414/34697 (далі – Методика). Нарахування збитків у даному спорі проведено відповідно до положень Методики.
Позивач скористався своїм правом та надав відповідь на відзив відповідача, вважає помилковим твердження відповідача про необхідність розгляду справи щодо стягнення шкоди лише в рамках розгляду кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_2 , і закриттю провадження по стягненню шкоди з відповідача як суб`єкта господарювання в порядку господарського судочинства. Позивач не погоджується з твердженням відповідача про неправильне обрахування спеціалістами Інспекції шкоди, бо, як вказує відповідач, розрахунок було виконано позивачем по 09.01.2026, отже йдеться про максимум 40 днів роботи печі, якщо припустити (як це припускає позивач і прокурор), що вона нібито жодного разу не вимикалася. Але ж 40 днів – це максимум 960 годин, а не 8808. Тим паче нелогічним є твердження позивача і прокурора про те, що твердопаливна піч для обігріву нібито працювала цілий рік, адже загальновідомою є та обставина, що в неопалювальний період робота обігрівальних пристроїв не потрібна. Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єкта господарювання та/або розрахунковими методами (п. 2.2 розділу 2 Методики). Згідно абзацу 2 пункту 3.11 «Методики розрахунку розмірів відшкодувань збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферу» затвердженої наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 № 277, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2020 за № 414/34697, у разі не надання суб`єктом господарювання інформації протягом 15 календарних днів з моменту отримання письмового запиту фактичним часом роботи джерела викиду вважати 24 годинним на добу. 
Інформація про фактичний відпрацьований час в режимі наднормативного викиду по кожному джерелу викиду (утворення) суб`єктом господарювання не надана, у зв`язку з чим згідно Методики фактичний час роботи джерел викидів вважається 24 годинним за добу. Інспекцією фактичний час роботи джерела викидів відповідача обраховувався виходячи з наявних фактичних даних, а саме: за період часу з 08.01.2025 по 09.01.2026 розрахунковий період становить 8808 годин, а саме: у січні місяці 2025 року – 24 дні, у лютому – 28 днів, березень – 31, квітень – 30 днів, травень – 31 день, червень – 30 днів, липень – 31 день, серпень – 31 день, вересень – 30 днів, жовтень 31 день, листопад – 30 днів, грудень – 31 день, у січні 2026 року – 9 днів. Загальна кількість днів склала 367. Таким чином, кількість годин роботи джерела викиду складає: 367х24=8808 годин, з яких – 367 – кількість днів роботи джерела, 24 кількість годин в одній добі. 
Отже, прокурором та Інспекцією при розрахунку розміру збитків правомірно застосовано вказану Методику. Твердження відповідача щодо неправомірності та помилковості обрахування годин роботи джерела викиду не обґрунтовані ні нормативно, ні документально.
Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив прокурора та позивача.
Спрощене позовне провадження не потребує судових дебатів.
Заслухавши представників сторін, дослідивши докази, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представників прокуратури, позивача та відповідача, суд 

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути – визнання права.
Як вбачається з матеріалів справи, Спеціалізованою екологічною прокуратурою (на правах відділу) Запорізької обласної прокуратури під час здійснення процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 42024080000000043 від 07.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 241, ч. 2 ст. 239, ч. ч. 1, 2 ст. 364-1 КК України, встановлено підстави для представництва інтересів держави в суді щодо відшкодування з Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” збитків, завданих порушенням природоохоронного законодавства внаслідок здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, на загальну суму 231 276 грн 41 коп.
23.02.2018 Запорізькою обласною державною адміністрацією Товариству Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” видано Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № 2322188800-149 (далі – Дозвіл). 
Відповідно до змісту дозвільного документа, Товариство з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” здійснює викиди забруднюючих речовин в повітря з одного стаціонарного джерела № 1 – труби (установка для термічного знищення відходів «УТ 300Д»), що знаходиться на промисловому майданчику, розташованому за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Сонячне (промислова зона), вул. Сонячне шосе, 23. 
Під час досудового розслідування кримінального провадження № 42024080000000043, у ході проведення 08.01.2025 обшуку за участю спеціалістів Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) встановлено, що на вищевказаному промисловому майданчику Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” функціонують три джерела утворення забруднюючих речовин: 2 установки для термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» та твердопаливна піч складського приміщення. Викиди від установок для термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» здійснюються через спільну димову трубу яка є організованим джерелом викидів (б/н). Викиди від твердопаливної печі здійснюються у окрему димову трубу, яка також є організованим джерелом викидів (б/н). 
Викиди від зазначених джерел здійснюються без відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням природоохоронного законодавства України. 
За результатами інструментально-лабораторних вимірювань показників складу та властивостей викидів спеціалістами Інспекції складено акт відбору проб з додатками від 08.01.2025 № 1-25/3 та, у подальшому, протокол вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 14.01.2025 № 1-25/3. 
Установлено, що з установок термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» середні концентрації становили: азоту оксиди - 7,69 мг/м3, вуглецю оксид 47,19 мг/м3, сірки діоксид - 15,73 мг/м3, а з твердопаливної печі складського приміщення - азоту оксиди - 21,7 мг/м3, вуглецю оксид - 793,44 мг/м3 та сірки діоксид- 23,24 мг/м3. 
Здійснення викидів зазначених забруднюючих речовини зі стаціонарних джерел товариства підтверджують фактичну роботу джерел викидів (устаткування) за відсутності відповідного дозволу. 
Під час проведення 09.01.2026 повторного обшуку на вищевказаному промисловому майданчику господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго”, за участі спеціалістів Інспекції, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” продовжує здійснювати господарську діяльність з утилізації небезпечних відходів шляхом їх термічної обробки за допомогою установок для термічного знищення відходів «УТ 300Д», «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» та використовувати твердопаливну піч, з яких лише установка «УТ 300Д» має дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. 
Наслідки проведення відбору проб організованих викидів від установок «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» та твердопаливної печі засвідчили фактичні викиди забруднюючих речовин (азоту оксиди, вуглецю оксид та сірки діоксид), на які відсутній відповідний дозвіл.
Факт наднормативного викиду (без відповідного дозволу) зафіксовано Інспекцією в акті відбору проб організованих викидів від 09.01.2026 № 1-26/3 з додатками та протоколі вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 12.01.2026 № 1-26/3.
З метою встановлення розміру збитків, завданих несанкціонованими викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 42024080000000043 Боріним А.Б. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” скеровано запит від 27.01.2026 № 12-106вих-26 про надання годин роботи по кожному джерелу викидів за період з 08.01.2025 по 09.01.2026 включно. 
У відповідь Товариство з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” повідомило, що на установках для термічного знищення «УТ 300Д МЕД» та «УТ 50 відсутні години роботи, оскільки вони все ще перебувають в процесі налаштування. Активне налаштування шляхом їх запалювання неодноразово мало місце протягом 09.12.2025-09.01.2026, але підрахунку годин їх тестування не велось. Твердопаливна піч для обігріву приміщення неодноразово запалювалась протягом грудня 2025 - січня 2026 року під час значного пониження температури повітря. Проте, через відсутність будь-якої системності таких запалювань, їх підрахунок також не вівся. 
Отже, Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” години роботи установок «УТ 300Д МЕД», «УТ 50», а також твердопаливної печі фактично не надано. 
Ураховуючи вищевикладене, Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) 23.02.2026 відповідно до положень Методики, розраховано збитки за наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів № б/н, а саме від установок для термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50», а також джерела викидів № б/н твердопаливної печі складського приміщення Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” за період з 08.01.2025 по 09.01.2026 на загальну суму 231 278 грн 79 коп.
Відповідно до висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України від 20.03.2026 № СЕ-19/108-26/5203-ФХЕД, за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи, розмір шкоди, завданої довкіллю внаслідок здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, від вищевказаних джерел викидів в результаті здійснення господарської діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Сонячне шосе, 23, за період з 08.01.2025 по 09.01.2026 становить 231 276 грн 41 коп. 
Шкода в розмірі 231 276 грн 41 коп. в добровільному порядку не сплачена.
У зв`язку із заподіянням державі Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” збитків в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на загальну суму 231 276 грн 41 коп., перший заступник керівника Запорізької обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області).
Досліджуючи питання наявності підстав представництва органами прокуратури інтересів держави, суд враховує наступне.
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.
Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.
Згідно статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави та нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.
Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.
Одним із ключових для застосування норм ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та визначення згаданого елемента є поняття «інтерес держави».
У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).
Наведене Конституційним Судом України розуміння поняття "інтереси держави" має самостійне значення і може застосовуватися для тлумачення цього ж поняття, вжитого у ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".
«Інтереси держави» можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.
«Інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора із захисту суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.
Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15. від 28,01.2021 у справі № 380/3398/20, від 05.10.2021 у справі №380/2266/21, від 02.12.2021 у справі № 320/10736/20 та від 23.12.2021 у справі №0440/6596/18.
Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
У матеріалах Консультативної ради європейських прокурорів зазначено, що не існує загальних міжнародних правових норм та правил стосовно завдань, функцій та організації прокурорської служби за межами сфери кримінального права. Діяльність прокурорських служб викликана потребою суспільства у належному захисті прав людини та державних інтересів. Держава має суверенне право визначати свої інституційні та правові процедури реалізації її функцій із захисту прав людини та державних інтересів, дотримання принципу верховенства права та її міжнародних зобов`язань.

Звернення прокурора до суду в інтересах держави в господарській справі, якщо компетентний орган не здійснює або неналежним чином здійснює захист цих інтересів, узгоджується з принципами верховенства права, викладеними у Рекомендації CM/Rec (2012) 11 Ради Європи «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції» (The role of public prosecutors outside the criminal justice system Recommendation CM/Rec(2012)11 adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe on 19 September 2012 and explanatory memorandum), які допускають участь прокурора у судових провадженнях поза межами кримінального процесу, якщо це необхідно для захисту суспільних інтересів і не порушує права сторін. 
Європейським судом з прав людини також допускається участь прокурора у цивільному (адміністративному, господарському) провадженні, якщо відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (рішення від 15.01.2009 у справі «Менчинська проти Росії»). 
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Держава, як суб`єкт публічного права, в особі уповноважених органів також може бути учасником цивільних відносин (ч. 2 ст. 2 ЦК України), у тому числі відносин відшкодування шкоди. 
Статтею 13 Конституції України передбачено, що атмосферне повітря є об`єктом права власності українського народу. 
Відповідно до положень Законів України «Про охорону атмосферного повітря» та «Про основні засади (стратегію) держаної екологічної політики України на період до 2030 року» атмосферне повітря є одним з основних життєво важливих елементів навколишнього природного середовища. 
Забруднення повітря - головна екологічна проблема Запорізького регіону, спричиняє істотну шкоду здоров`ю людей, довкіллю, наносить серйозні економічні збитки.
За даними Державної служби статистики України за 2024 рік область посідає 5 місце у державі за кількістю викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (54,1 тис. тон). 
Згідно зі ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» об`єктами правової охорони навколишнього природного середовища, які підлягають державній охороні і регулюванню використання на території України є: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, які залучені в господарський обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси. Державній охороні від негативного впливу несприятливої екологічної обстановки підлягають також здоров`я і життя людей. 
Таким чином, охорона навколишнього природного середовища, раціональне використання природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки життєдіяльності людини – невід`ємна умова сталого економічного та соціального розвитку України.
Стаття 50 Конституції України, ст. ст. 9, 10 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 26 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та ч. 1 ст. 15 Закону України «Про систему громадського здоров`я» гарантують право кожного на безпечне для життя і здоров`я довкілля та на відшкодування завданої порушенням цього права шкоди. 
Збереження навколишнього природного середовища, забезпечення конституційних прав громадян на безпечне довкілля є одними із основних засад внутрішньої політики в екологічній сфері держави (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про засади внутрішньої та зовнішньої політики»).
Згідно зі ч. 5 ст. 309 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст. 16 Конституції України). 
Аналогічна норма міститься в Указі Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України» від 14.09.2020 «Про стратегію національної безпеки України» та Законі України «Про охорону навколишнього природного середовища» (ст. 50). 
Забруднення Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” атмосферного повітря шкідливими речовинами, призводить до негативних екологічних наслідків. 
Так, спеціалістами Інспекції проведено відбір проб організованих викидів стаціонарних джерел Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” щодо дотримання норм охорони атмосферного повітря. Результати вимірювань підтвердили здійснення викидів, зокрема оксиду вуглецю, діоксиду сірки та оксиду азоту, за відсутності відповідного дозвільного документу.
Здійснення викидів забруднюючих речовин у атмосферне повітря з порушенням вимог законодавства щодо дозвільності такої діяльності та перевищенням визначених законом лімітів не може відповідати суспільному інтересу та порушує інтереси держави, як гаранта дотримання принципу верховенства права в країні.
Тому звернення прокурора до суду відповідає законній меті, оскільки спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо використання природних ресурсів та відповідальності за допущені порушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, а також іншими органами виконавчої влади. 
За приписами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Державному контролю підлягають використання і охорона поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря земель, надр, та інші природні ресурси. 
Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
Стаття 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначає компетенцію та повноваження державної екологічної інспекції у сфері охорони навколишнього середовища. Зокрема, виступати позивачем та відповідачем у судах (п. «й» ч. 1 ст. 20-1 зазначеного Закону).
Згідно із Положенням про Державну екологічну інспекцію Південного округу (Запорізька та Херсонська області), затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 04.12.2025 № 191, повноваження Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) поширюються на територію Автономної республіки Крим, Запорізької та Херсонської областей, міста Севастополя, внутрішні морські води, територіальне море, виключну (морську) економічну зону України, континентальний шельф України та лимани. 
Пунктами 10, 11 вищевказаного Положення визначено, що Інспекція пред`являє претензії про відшкодування шкоди, збитків і втрат, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства з питань, що належать до її компетенції, та розраховує їх розмір, звертається до суду з відповідними позовами, вживає в установленому порядку заходів досудового врегулювання спорів, виступає позивачем та відповідачем у судах.
У зв`язку з цим органом, уповноваженим державою здійснювати повноваження у спірних правовідносинах, є Державна екологічна інспекція Південного округу (Запорізька та Херсонська області).
У постанові Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 922/3025/20 також зазначено, що однією з підстав для представництва прокурора є бездіяльність компетентного органу. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.
Разом з тим, Інспекцією дієві заходи щодо захисту порушених інтересів держави, у т.ч. шляхом звернення із позовом до суду про стягнення завданої шкоди не вживались.
Як зазначалось вище, 08.01.2025 у кримінальному провадженні № 42024080000000043 органом досудового розслідування проведено обшук на промисловому майданчику Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” та спеціалістами позивача проведено відбір проб викидів від стаціонарних джерел викидів - установки для термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» та твердопаливної печі. Результати інструментально-лабораторних вимірювань показників складу та властивостей викидів показали перевищення ГДК по вуглецю - більше ніж в 3 рази, сірки - у 2,7 рази. 
Під час проведення 09.01.2026 повторного обшуку (за участі спеціалістів Інспекції) встановлено, що відповідач продовжує здійснювати господарську діяльність з утилізації небезпечних відходів шляхом їх термічної обробки за допомогою вищевказаних установок, за відсутністю дозвільного документу.
Відповідно до положень Методики Інспекцією розраховано розмір відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами Товариством з обмеженою відповідальністю «А-Енерго» на загальну суму 231 278 грн 79 коп. 
З`ясовано, що позивачем з 23.02.2026 (дата проведення розрахунку збитків) та до теперішнього часу заходів, спрямованих на стягнення збитків у судовому порядку, не вжито. 
На запити обласної прокуратури з приводу чи планує Інспекція на захист інтересів держави подати до суду позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” збитків від 20.03.2026 та 20.04.2026 № 12-1126-26, орган контролю листом від 06.04.2026 № 1815/09-12/06/2-31 та від 27.04.2026 № 2240/09-12/06/2-31 повідомив, що на його рахунку КЕКП 2800 «Інші поточні видатки» відсутні достатні кошти для сплати судового збору за подання позовної заяви.
Невжиття Державною екологічною інспекцією Південного округу (Запорізька та Херсонська області) на захист інтересів держави заходів із їх судового захисту призводить до несвоєчасного надходження коштів до державного та місцевих бюджетів, перешкоджає здійсненню державних програм з охорони довкілля, що є порушенням інтересів держави, насамперед у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Отже, вищевказані обставини свідчать про порушення інтересів держави та бездіяльність органу контрою. 
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. 
У зв`язку з цим, на підставі ст. 131-1 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявні підстави для пред`явлення цього позову прокурором в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області). У відповідності до абзацу 2 частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» обласною прокуратурою листом від 29.04.2026 № 12-1126-26 повідомлено Інспекцію про вжиття заходів представницького характеру.
За висновком суду, прокурором належним чином обґрунтовані підстави представництва інтересів держави в спірних правовідносинах в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області).
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступні обставини.
Відповідно до частини 1, пункту 3 частини 2 статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.
Положеннями статті 16 Цивільного кодексу України передбачено, що до способів захисту прав і законних інтересів віднесено відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
У відповідності з положеннями ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. 
Згідно зі ст. 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоди природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров`я людей. Екологічна безпека гарантується громадянам України здійсненням широкого комплексу взаємопов`язаних політичних, економічних, технічних, організаційних, державно-правових та інших заходів.
За приписами ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ч. 3 ст. 27 Закону України «Про систему громадського здоров`я» використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища; застосування біологічних, хімічних та інших методів поліпшення якості природних ресурсів, які забезпечують охорону навколишнього природного середовища і безпеку здоров`я населення; здійснення господарської та іншої діяльності без порушення екологічних прав інших осіб тощо.
Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря визначає Закон України від 16.10.1992 № 2707-XII "Про охорону атмосферного повітря".
Цей Закон спрямований на збереження та відновлення природного стану атмосферного повітря, створення сприятливих умов для життєдіяльності, забезпечення екологічної безпеки та запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», атмосферне повітря – це життєво важливий компонент навколишнього природного середовища, який являє собою природну суміш газів, що знаходиться за межами жилих, виробничих та інших приміщень.
Охорона атмосферного повітря – це система заходів, пов`язаних із збереженням, поліпшенням та відновленням стану атмосферного повітря, запобіганням та зниженням рівня його забруднення та впливу на нього хімічних сполук, фізичних та біологічних факторів.
Згідно зі статтею 5 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» у галузі охорони атмосферного повітря встановлюються такі нормативи: нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин стаціонарних джерел; нормативи гранично допустимого впливу фізичних та біологічних факторів стаціонарних джерел; нормативи вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах та впливу фізичних факторів пересувних джерел; технологічні нормативи допустимого викиду забруднюючих речовин. Законодавством можуть встановлюватися й інші нормативи в галузі охорони атмосферного повітря. Порядок розроблення та затвердження нормативів у галузі охорони атмосферного повітря встановлюється Кабінетом Міністрів України відповідно до закону.
Суб`єкти господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов`язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов`язані: здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря організованими та неорганізованими стаціонарними джерелами викидів, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік, тощо (стаття 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»).
Аналогічні вимоги також передбачено в ст. 51 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Відповідно до положень ч. 1 ст. 20 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» не допускається спалювання промислових та побутових відходів, які є джерелами забруднення атмосферного повітря забруднюючими речовинами та речовинами з неприємним запахом або іншого шкідливого впливу, на території підприємств, установ, організацій і населених пунктів, за винятком випадків, коли це здійснюється з використанням спеціальних установок при додержанні вимог, встановлених законодавством про охорону атмосферного повітря. 
Підприємства, організації та установи в процесі їх господарської та іншої діяльності, якщо вона справляє шкідливий вплив на стан атмосферного повітря, зобов`язані здійснювати контроль у галузі охорони атмосферного повітря (ст. ст. 27, 29 Закону України «Про охорону атмосферного повітря»).
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров`я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища або через центри надання адміністративних послуг. Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу на викиди, виданого суб`єкту господарювання, об`єкт якого належить до першої групи, суб`єкту господарювання, об`єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, або через центри надання адміністративних послуг.
Зміст наведених норм права свідчить про те, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі відповідного дозволу.
Згідно з п. п. 2, 3 Порядку проведення робіт, пов`язаних з видачею дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами, обліку суб`єктів господарювання, які отримали такі дозволи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 № 302, дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами - це документ дозвільного характеру у сфері охорони атмосферного повітря, який надає право суб`єктам господарювання експлуатувати об`єкти, з яких надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини або їх суміші. 
За приписами п. 4 вищевказаного Порядку, суб`єкт господарювання отримує дозвіл на викиди до початку експлуатації об`єкта, у тому числі до проведення пусконалагоджувальних робіт. 
Організоване стаціонарне джерело викиду – це джерело викиду, з якого забруднюючі речовини надходять в атмосферне повітря через спеціально споруджені газоходи, димові труби, аераційні ліхтарі або інші споруди для відведення пилогазоповітряної суміші (ст. 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», п. п. 14.1.230 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України та п. п. 9 п. 2 Порядку). 
У разі зміни параметрів стаціонарних джерел, їх кількості, кількісного та якісного складу забруднюючих речовин, впровадження заходів щодо скорочення викидів до дозволів вносяться відповідні зміни шляхом отримання нового дозволу на викиди з урахуванням змін, що сталися на об`єкті (п. 7 Порядку).
Таким чином, здійснення викидів забруднюючих речових в атмосферне повітря допускається виключно після отримання відповідного дозволу. І лише після отримання дозволу у суб`єкта господарювання виникає право на забруднення атмосферного повітря внаслідок використання стаціонарних джерел забруднення.
Як встановлено судом, основним видом діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” є збирання небезпечних відходів. 
23.02.2018 Запорізькою обласною державною адміністрацією Товариству з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” видано Дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами № 2322188800-149 (далі – Дозвіл). 
Термін дії дозволу - необмежений. 
Відповідно до п. 2.1.1 Дозволу, ні для одного з вказаних дозволених викидів в атмосферу не повинні перевищувати затверджені граничнодопустимі викиди та величини масової втрати, наведені в розділі 3 додатку до Дозволу. Інших викидів в атмосферу, що чинять суттєвий вплив на навколишнє середовище, бути не повинно.
Дозволені обсяги викидів забруднюючих речовин зазначені в пункті 3.2 Дозволу.
Відповідно до змісту дозвільного документа, товариство здійснює викиди забруднюючих речовин в повітря з одного стаціонарного джерела № 1 – труби (установка для термічного знищення відходів «УТ 300Д»), що знаходиться на промисловому майданчику, розташованому за адресою: Запорізька область, Запорізький район, селище Сонячне (промислова зона), вул. Сонячне шосе, 23.
Отже, відповідно до Дозволу, товариству надано право експлуатувати лише котел (утилізатор відходів) УТ 300Д, з якої надходять в атмосферне повітря забруднюючі речовини.
Вказане також значиться у документах, які є невід`ємною частиною Дозволу, зокрема: у звіті з інвентаризації викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря; у документах, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, - у висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 12.07.2017 № 602-123-20-2/22304 з протоколом ДУ «Інститут громадського здоров`я ім. О.М. Марзєєва НАМН України від 10.07.2017 № 1233; у висновку державної екологічної експертизи щодо матеріалів оцінки впливів на навколишнє середовище від 15.12.2012 № 08/13.12.2017.
Відповідно до умов п. 2.5 Дозволу, Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Енерго» у разі зміни технологічного обладнання стаціонарного джерела № 1 – труби (установка для термічного знищення відходів «УТ 300Д») зобов`язано отримати новий дозвіл.
Під час досудового розслідування кримінального провадження № 42024080000000043, у ході проведення 08.01.2025 обшуку за участю спеціалістів Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) встановлено, що на вищевказаному промисловому майданчику відповідача функціонують три джерела утворення забруднюючих речовин: 2 установки для термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» та твердопаливна піч складського приміщення. 
Викиди від установок для термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» здійснюються через спільну димову трубу яка є організованим джерелом викидів (б/н). Викиди від твердопаливної печі здійснюються у окрему димову трубу, яка також є організованим джерелом викидів (б/н).
Викиди від зазначених джерел здійснюються без відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням природоохоронного законодавства України. 
За результатами інструментально-лабораторних вимірювань показників складу та властивостей викидів спеціалістами Інспекції складено акт відбору проб з додатками від 08.01.2025 № 1-25/3 та, у подальшому, протокол вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 14.01.2025 № 1-25/3. 
Установлено, що з установок термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» середні концентрації становили: азоту оксиди - 7,69 мг/м3, вуглецю оксид 47,19 мг/м3, сірки діоксид - 15,73 мг/м3, а з твердопаливної печі складського приміщення - азоту оксиди - 21,7 мг/м3, вуглецю оксид - 793,44 мг/м3 та сірки діоксин - 23,24 мг/м3. 
Здійснення викидів зазначених забруднюючих речовини зі стаціонарних джерел товариства підтверджують фактичну роботу джерел викидів (устаткування) за відсутності відповідного дозволу. 
Під час проведення 09.01.2026 повторного обшуку на вищевказаному промисловому майданчику господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго”, за участі спеціалістів Інспекції, встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” продовжує здійснювати господарську діяльність з утилізації небезпечних відходів шляхом їх термічної обробки за допомогою установок для термічного знищення відходів «УТ 300Д», «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» та використовувати твердопаливну піч, з яких лише установка «УТ 300Д» має дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. 
Наслідки проведення відбору проб організованих викидів від установок «УТ 300Д МЕД», «УТ 50» та твердопаливної печі засвідчили фактичні викиди забруднюючих речовин (азоту оксиди, вуглецю оксид та сірки діоксид), на які відсутній відповідний дозвіл.
Факт наднормативного викиду (без відповідного дозволу) зафіксовано Інспекцією в акті відбору проб організованих викидів від 09.01.2026 № 1-26/3 з додатками та протоколі вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел від 12.01.2026 № 1-26/3.
Товариство з обмеженою відповідальністю «А-Енерго» в інформації на запит процесуального керівника у вищевказаному кримінальному проваджені від 27.01.2026 № 12-106вих-26, підтвердило наявність у товариства установок для термічного знищення «УТ 300Д МЕД» та «УТ 50» та їх використання. 
Відповідач у відзиві на позов, посилаючись на протокол обшуку від 08.01.2025, зазначає, що всі три установки - котли УТ « 300Д», «УТ 300Д МЕД» та «УТ 50» з`єднані в єдину систему транспортування газового потоку, а відтак вихід газу здійснюється з однієї труби (установка УД « 300Д»), на яку, відповідно є Дозвіл. 
Таке твердження відповідача є помилковим, оскільки Дозвіл та документація до нього взагалі не містить даних щодо наявності та використання товариством у виробничій діяльності будь-яких інших організованих джерел викидів, окрім УД «300Д». 
Отже, викиди від установок «УТ 300Д МЕД» та «УТ 50» здійснюються без відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що є порушенням природоохоронного законодавства України.
Відповідно ст.ст. 33, 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», Особи, винні у: перевищенні обсягів викидів забруднюючих речовин, встановлених у дозволах на викиди; недотриманні вимог, передбачених дозволом на викиди несуть відповідальність згідно з законом. Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 28.04.2020 № 277 затверджено та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2020 за № 414/34697 Методику розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря (далі - Методика).
Згідно п.п. 1.2, 1.4 Методики, вона встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами здійснених юридичними особами незалежно від форми власності та господарювання, фізичними особами - підприємцями, а також юридичними особами - нерезидентами (далі - суб`єкти господарювання). Методика застосовується державними інспекторами України з охорони навколишнього природного середовища та державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища відповідних територій (далі - державні інспектори) при розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що виявлені за результатами державного нагляду (контролю) за додержанням суб`єктами господарювання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в частині охорони атмосферного повітря та/або їх залучення як спеціалістів у кримінальному провадженні.
Отже, прокурором та Інспекцією при розрахунку розміру збитків правомірно застосовано вказану Методику. Твердження відповідача щодо неправомірності застосування Методики при визначенні розміру збитків не обґрунтовані нормативно.
У пп. 2.1.1, 2.1.2 п. 2 розділу 2 Методики визначено, що наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря вважаються викиди забруднюючих речовин, які перевищують затверджені гранично допустимі викиди, встановлені дозволом; викиди забруднюючих речовин, які перевищують затверджені гранично допустимі викиди, встановлені дозволом.
Факт наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря встановлюється державними інспекторами за результатами інструментально-лабораторних методів контролю, документальної перевірки суб`єкта господарювання та/або розрахунковими методами (п. 2.2 розділу 2 Методики).
При визначенні наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря інструментально-лабораторними методами контролю використовуються результати вимірювань: - Держекоінспекції та її територіальних та міжрегіональних територіальних органів, уповноважених на проведення вимірювань, не пов`язаних з оцінкою відповідності продукції, процесів та послуг, відповідно до вимог до технічної компетентності та незалежності, визначених Мінекоенерго; - суб`єкта господарювання при здійсненні виробничого контролю за дотриманням встановлених нормативів викидів забруднюючих речовин. Такі результати вимірювань мають бути зафіксовані у робочих журналах лабораторій, або у протоколах вимірювань вмісту забруднюючих речовин в організованих викидах стаціонарних джерел або у звітах про інструментально-лабораторні вимірювання; випробувальних лабораторій з відповідною сферою акредитації, які акредитовані Національним агентством з акредитації України або іншими органами з акредитації, щодо яких у Національного агентства з акредитації України є угода про взаємне визнання акредитації (п. 2.3 розділу 2 Методики).
Як визначено у п. 3.11 розділу 3 Методики, час роботи джерела в режимі наднормативного викиду визначається з дати початку вчинення порушення до моменту його усунення з урахуванням фактично відпрацьованого часу. Інформацію про фактичний відпрацьований час в режимі наднормативного викиду (в годинах) надає суб`єкт господарювання по кожному джерелу викиду (утворення). У разі не надання суб`єктом господарювання інформації протягом 15 календарних днів з моменту отримання письмового запиту (припису) фактичний час роботи джерела викиду вважати 24 годинним на добу.
З метою встановлення розміру збитків, завданих несанкціонованими викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, процесуальним керівником у кримінальному провадженні № 42024080000000043 Боріним А.Б. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” скеровано запит від 27.01.2026 № 12-106вих-26 про надання годин роботи по кожному джерелу викидів за період з 08.01.2025 по 09.01.2026 включно.
У відповідь Товариство з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” повідомило, що «на установках для термічного знищення «УТ 300Д МЕД» та «УТ 50 відсутні години роботи, оскільки вони все ще перебувають в процесі налаштування. Активне налаштування шляхом їх запалювання неодноразово мало місце протягом 09.12.2025-09.01.2026, але підрахунку годин їх тестування не велось. Твердопаливна піч для обігріву приміщення неодноразово запалювалась протягом грудня 2025 - січня 2026 року під час значного пониження температури повітря. Проте, через відсутність будь-якої системності таких запалювань, їх підрахунок також не вівся». 
Отже, відповідачем години роботи установок «УТ 300Д МЕД», «УТ 50», а також твердопаливної печі фактично не надано.
Інформація про фактичний відпрацьований час в режимі наднормативного викиду по кожному джерелу викиду (утворення) суб`єктом господарювання не надана, у зв`язку з чим згідно Методики фактичний час роботи джерел викидів вважається 24 годинним за добу. Інспекцією фактичний час роботи джерела викидів відповідача обраховувався виходячи з наявних фактичних даних, а саме: за період часу з 08.01.2025 по 09.01.2026 розрахунковий період становить 8808 годин, а саме: у січні місяці 2025 року – 24 дні, у лютому – 28 днів, березень – 31, квітень – 30 днів, травень – 31 день, червень – 30 днів, липень – 31 день, серпень – 31 день, вересень – 30 днів, жовтень 31 день, листопад – 30 днів, грудень – 31 день, у січні 2026 року – 9 днів. Загальна кількість днів склала 367. Таким чином, кількість годин роботи джерела викиду складає: 367х24=8808 годин, з яких – 367 – кількість днів роботи джерела, 24 кількість годин в одній добі. 
23.02.2026 позивачем відповідно до положень Методики, розраховано збитки за наднормативний викид забруднюючих речовин в атмосферне повітря від джерел викидів № б/н, а саме від установок для термічного знищення відходів «УТ 300Д МЕД», «УТ 50», а також джерела викидів № б/н твердопаливної печі складського приміщення ТОВ «А-Енерго» за період з 08.01.2025 по 09.01.2026 на загальну суму 231 278 грн 79 коп. 
Відповідно до висновку експерта Запорізького науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України від 20.03.2026 № СЕ-19/108-26/5203-ФХЕД, за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи, розмір шкоди, завданої довкіллю внаслідок здійснення наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, від вищевказаних джерел викидів в результаті здійснення господарської діяльності Товариством з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Сонячне, вул. Сонячне шосе, 23, за період з 08.01.2025 по 09.01.2026 становить 231 276 грн 41 коп.
Суд вважає зроблений розрахунок розміру збитків правильним, прокурором та позивачем належними та допустимими доказами підтверджено здійснення відповідачем викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря у період з 08.01.2025 по 09.01.2026.
Прокурором та Інспекцією при розрахунку розміру збитків правомірно застосовано вказану Методику. Твердження відповідача щодо неправомірності та помилковості обрахування годин роботи джерела викиду не обґрунтовані ні нормативно, ні документально.
Згідно зі ст. ст. 33, 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» особи, винні, зокрема, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади несуть відповідальність згідно з законом.
Шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Методика розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Відповідно до положень п. 2.1.2 Методики до наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря віднесено, зокрема, викиди забруднюючих речовин, на які відсутній дозвіл, уключаючи окремі забруднюючі речовини, викиди яких підлягають регулюванню відповідно до законодавства.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначено статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Тобто, за змістом даної правової норми, підставою для виникнення цивільно-правової відповідальності є наявність шкоди, протиправна поведінка (дія чи бездіяльність) заподіювача шкоди, причинний зв`язок між ними та наявність вини особи, яка заподіяла шкоду.
Слід зазначити, що відшкодування збитків у даному випадку спрямоване саме на компенсацію шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
В контексті вищевикладеного, у даному випадку застосуванню підлягають саме положення статті 1166 Цивільного кодексу України.
Відповідно до наведених вище приписів законодавства, обов`язок здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин, контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
У даному випадку в діях відповідача наявні всі складові елементи цивільно правової відповідальності, а саме: недотримання відповідачем нормативно визначених умов викидів забруднюючих речовин в атмосферу, зокрема вимог ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», є протиправною формою поведінки, яка полягає у здійсненні викиду забруднюючих речовин із стаціонарних джерел за відсутності дозволу; наслідком протиправної поведінки товариства є шкода, заподіяна навколишньому природному середовищу, одним із природних ресурсів якого є атмосферне повітря. Така шкода перебуває у безпосередньому причинному зв`язку з протиправною поведінкою Відповідача, адже її заподіяння зумовлено невиконанням ним однієї з обов`язкових умов здійснення діяльності стаціонарними джерелами викидів забруднюючих речовин в атмосферу лише за наявності дозволу виданого спеціально уповноваженим органом виконавчої влади; вина полягає у здійсненні викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу, адже він, як суб`єкт господарювання, не виконав свого обов`язку щодо його своєчасного отримання.
Відповідачем не доведено відсутність його вини у заподіянні шкоди.
Посилання відповідача на те, що наявність на розгляді у Запорізькому районному суді Запорізької області кримінальної справи № 317/2501/26 за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 239, ч. 1 ст. 241 , ч. ч. 1, 2 ст. 364-1 КК України, а саме за забруднення атмосферного повітря, унеможливлює розгляд господарської справи № 908/1065/26 за позовом Запорізької обласної прокуратури в інтересах Інспекції про стягнення з ТОВ «А-Енерго» шкоди, завданої державі внаслідок наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря, судом до уваги не приймається. 
Предметом спору у цій справі є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «А-Енерго» шкоди, заподіяної державі внаслідок наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Згідно із ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.
Законодавством України може бути встановлено відповідальність і за інші порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Визначення складу екологічних правопорушень і злочинів, порядок притягнення винних до адміністративної та кримінальної відповідальності за їх вчинення встановлюються Кодексом України про адміністративні правопорушення та Кримінальним кодексом України (ст. 70 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»).
Ключова ознака, що відмежовує кримінальну відповідальність від адміністративної, - це створення небезпеки для життя або здоров`я людей, загибель людей або настання тяжких наслідків.
Отже, цивільна відповідальність настає незалежно від наявності адміністративного або кримінального провадження. 
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 
У даному випадку у діях відповідача наявні всі складові елементи цивільно-правової відповідальності, а саме: протиправність поведінки полягає у здійсненні наднормативного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря за відсутності дозволу, внаслідок чого було заподіяно шкоду (причинний зв`язок), вина полягає у тому, що відповідач був обізнаним про недопустимість перевищення граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин у повітря та необхідність отримання дозволу, однак допустив такі викиди, дозвіл не отримав. 
В свою чергу, посадова особа відповідача ОСОБА_2 , обвинувачується, в тому числі, за статтею 364-1 Кримінального кодексу України «Зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми» за якою, в тому числі, відповідно якої, зловживання повноваженнями, тобто умисне, з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб використання всупереч інтересам юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми службовою особою такої юридичної особи своїх повноважень, якщо це завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам або інтересам окремих громадян, або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.
Стягнення шкоди, завданої відповідачем наднормативними викидами забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а саме роботою стаціонарних джерел без дозволу на викиди, та розгляд обвинувального акту щодо посадової особи відповідача, є різними формами судочинства і хоч і містять наявність завданої шкоди, але є різними по суті та природі справами.
Відповідно до частини ч. 4 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та ст. 34 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.
Законодавством не заборонено звернення до господарського суду з позовом до суб`єкта господарювання, яким безпосередньо спричинено шкоду навколишньому середовищу. 
Постановою Верховного Суду від 21 червня 2023 року в справі № 420/2910/22 визначено, що абзацом другим розділу І Закону України “Про Основні засади (стратегію) державної екологічної політики України на період до 2030 року” першопричинами екологічних проблем України визначено, зокрема неефективну систему державного управління у сфері охорони навколишнього природного середовища та регулювання використання природних ресурсів, зокрема неузгодженість дій центральних і місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, незадовільний стан системи державного моніторингу навколишнього природного середовища; незадовільний контроль за дотриманням природоохоронного законодавства та незабезпечення невідворотності відповідальності за його порушення.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду, що міститься у постанові від 6 липня 2021 року у справі № 922/3025/20, закріплений обов`язок держави забезпечувати екологічну безпеку і підтримувати екологічну рівновагу на території України у взаємозв`язку з закріпленим в законі принципом щодо обов`язковість додержання встановлених екологічних правил при здійсненні господарської, управлінської та іншої діяльності дає підстави для висновку про наявність прямого державного інтересу у забезпеченні реалізації зазначених положень. З метою мінімізації ризиків та зменшення негативних наслідків від недотримання зазначених положень, державні органи повинні діяти у найкоротші строки, оскільки порушення вимог екологічної безпеки може призвести до некерованих незворотних наслідків.
Крім того, Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 23 березня 2021 року “Про виклики і загрози національній безпеці України в екологічній сфері та першочергові заходи щодо їх нейтралізації”, введеним у дію Указом Президента України від 23 березня 2021 року № 111/2021, наголошено на тому, що високий рівень ризиків для природних екосистем та здоров`я населення, зумовлений, зокрема значним забрудненням довкілля через техногенне навантаження, нераціональне використання природно-ресурсного потенціалу, значні обсяги накопичених в Україні відходів.
Статтею 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються Державний, республіканський Автономної Республіки Крим та місцеві фонди охорони навколишнього природного середовища. Основою для формування зазначених фондів є кошти, сплачені у вигляді частини екологічного податку, частина грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством тощо. 
Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 29 Бюджетного кодексу України джерелами формування спеціального фонду Державного бюджету України в частині доходів є, зокрема, 30 % грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. 
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України до Документ сформований в системі «Електронний суд» 30.04.2026 15 надходжень спеціального фонду місцевих бюджетів належать, зокрема, 70 % грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до бюджетів місцевого самоврядування (крім бюджетів міст Києва та Севастополя) – 50 %, обласних бюджетів та бюджету АРК – 20 %; бюджетів міст Києва та Севастополя – 70%. 
За змістом п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку: забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунка, зокрема здійснює розподіл бюджетних коштів між державним бюджетом, бюджетами Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя, між місцевими бюджетами, а також між загальним та спеціальним фондами бюджету відповідно до нормативів відрахувань, визначених бюджетним законодавством, і їх перерахування відповідно до законодавства.
Отже, функції з розподілу коштів після їх зарахування на спеціальний рахунок віднесено до повноважень Державної казначейської служби, яка наділена усіма необхідними повноваженнями для здійснення такого розподілу між державним та місцевими бюджетами.
Кошти місцевих, Автономної Республіки Крим і Державного фондів охорони навколишнього природного середовища можуть використовуватися тільки для фінансового забезпечення здійснення природоохоронних заходів, включаючи заходи для зниження забруднення навколишнього природного середовища та дотримання екологічних нормативів і нормативів екологічної безпеки, для зниження впливу забруднення навколишнього природного середовища на здоров`я населення. 
Зазначені норми означають, що завдані природним ресурсам збитки сплачуються на єдиний розподільчий казначейський рахунок відповідної місцевої ради в користь зведеного бюджету, із якого місцевим органом Державної казначейської служби у подальшому розподіляються конкретні суми коштів до Державного, обласного та місцевого бюджетів у вищевказаному співвідношенні.
Відтак, всі кошти за заподіяну екологічну шкоду стягуються за місцем заподіяння шкоди на один казначейський рахунок спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища, відкритого на відповідну раду.
Так, наказом Міністерства фінансів України від 14.01.2011 № 11 "Про бюджетну класифікацію" затверджено код класифікації доходів бюджету для грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності - 24062100. Даний рахунок відкривається за балансовим рахунком, який називається: кошти, які підлягають розподілу між державним і місцевими бюджетами та згідно коду бюджетної класифікації 24062100: грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності. Сума зараховується в повному обсязі на один рахунок місцевої ради, а потім йде автоматичне відсоткове розмежування між рівнями бюджету відповідно до пункту 4 частини першої статті 69-1 Бюджетного кодексу України.
У даному випадку інтерес держави є як економічним, полягає у поповненні відповідних бюджетів грошовими коштами, так і екологічним, оскільки за рахунок вказаних коштів здійснюватиметься фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища. 
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Відповідач у справі не спростував доводи прокурора та позивача, заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи та вищевикладеним.
З огляду на викладене, враховуючи предмет та визначені прокурором підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Першого заступника керівника Запорізької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) до Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” (вул. Шевченко, 30, с. Відрадне, Запорізький район, Запорізька область, 70406, ідентифікаційний номер юридичної особи 40277858) на користь держави в особі Державної екологічної інспекції Південного округу (Запорізька та Херсонська області) (вул. Незалежної України, 72а, м. Запоріжжя, 69035, ідентифікаційний номер юридичної особи 43877338) шкоду, заподіяну внаслідок порушення природоохоронного законодавства у сумі 231 276 (двісті тридцять одна тисяча двісті сімдесят шість) грн 41 коп., зарахувавши кошти за наступними реквізитами: отримувач - ГУК у Зап.обл./ТГ с. Широке/24062100; код отримувача 37941997, рахунок № UA078999980333109331000008431, код бюджетної класифікації 24062100.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “А-Енерго” (вул. Шевченко, 30, с. Відрадне, Запорізький район, Запорізька область, 70406, ідентифікаційний номер юридичної особи 40277858) на користь Запорізької обласної прокуратури (вул. Дмитра Апухтіна, 29а, м. Запоріжжя, 69005, код ЄДРПОУ 02909973, рахунок № UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2026 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 2 775 (дві тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн 34 коп.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 06.07.2026.

Суддя С.С. Дроздова 

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.co