11.05.2026 
ЄУН № 337/1845/26
Провадження № 2/337/1648/2026
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя
у складі: головуючого судді Кучерука І.Г.
з участю секретаря Роман Д.В.
розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу
встановив:
Представниця позивачки ОСОБА_1 – адвокат Лічман І.І. звернулася до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 числа місяця Шаабан 1435 року за календарем Хіджрі, що відповідає 05 червня 2014 року, Шаріатським Судом міста Дубай, від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя у подружжя не склалося з приводу різниці поглядів на сімейне життя, виховання дітей, ведення спільного домогосподарства, відсутності взаєморозуміння, дружніх стосунків. З цього приводу в родині були постійні конфлікти та свари, що призвело до припинення шлюбних відносин. Будь які шлюбні відносини між сторонами припинились восени 2021 року. Сім`я фактично розпалась, на даний час сторони проживають окремо, стосунки не підтримують. Будь яких намірів щодо продовження шлюбних стосунків у сторін не має, кожний планує майбутнє окремо друг від друга, а тому спільне життя та збереження сім`ї є неможливим. Примирення між сторонами є неможливим, оскільки такий не дасть позитивних результатів. Майнові спори на день подання позову між сторонами відсутні. 
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2026 року відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду в спрощеному провадженні з повідомленням сторін.
Представниця позивачки надала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримує, наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, відзив на позов не надав, повідомлявся належним чином, шляхом направлення листа рекомендованою кореспонденцією на зареєстровану адресу відповідача, та шляхом розміщення оголошення про час і місце розгляду справи на офіційному веб-порталі суду, будь яких заяв не надав.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Суд, за відсутності підстав для відкладення або оголошення перерви в судовому засіданні, передбачених ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у суду є підстави для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 07 числа місяця Шаабан 1435 року за календарем Хіджри, що відповідає ІНФОРМАЦІЯ_3 , в Шаріатському Суді міста Дубай, номер свідоцтва НОМЕР_1 .
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Статтею 13 закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що документи, які видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.
Свідоцтво про укладення шлюбу №1008/ЗМ/2014 легалізовано Консульством України в Дубай, Свідоцтво перекладено з арабської мови на українську мову, оригінал завірено в установах: Міністерство юстиції ОАБ за № 6342/2018 від 23.05.2018 року, Міністерство закордонних справ ОАЕ за № 08301095 від 23.05.2018 року, Консульство України в Дубай за № 572/335-18 від 24.05.2018 року і є дійсним та території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу щодо підстав недійсності шлюбу.
Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином (ст. 60 закону).
Згідно ст. 63 Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Згідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 25.03.2026 року за № 06.4-06/02/10389, відповідач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Отже, правові наслідки шлюбу, укладеного між позивачкою та відповідачем, і правові наслідки його припинення, визначаються правом України як держави, у якій подружжя має спільне місце проживання.
Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. 3, 4 ст. 56 СК України).
Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У відповідності до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що причиною припинення шлюбних відносин подружжя є непорозуміння, відсутність дружніх стосунків між подружжям.
Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. 
Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження у зареєстрованому шлюбі та у подружніх відносинах.
Позивачка скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.
Відповідач відзив на позов не надав, не спростував доводів позивачки викладених у позові, то відповідно відмова у розірванні шлюбу за своєю суттю буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що не відповідає нормативному визначенню змісту шлюбних відносин та є неприпустимим у демократичному суспільстві.
Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому суд не може примушувати дружину та чоловіка разом. Такий захід може бути ініційований однією із сторін спору шляхом надання клопотання про надання строку на примирення.
Клопотання про надання строку на примирення ніхто не заявляв,
Суд вважає, що причини, що спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б моральним засадам суспільства, та інтересам позивача, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.
Керуючись ст. 13, 89, 229, 247, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП. НОМЕР_2 , зареєстрована: АДРЕСА_1 ) та відповідачем, який є ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП. НОМЕР_3 , зареєстрований: АДРЕСА_1 ) зареєстрований 07 числа місяця Шаабан 1435 року за календарем Хіджри, що відповідає ІНФОРМАЦІЯ_3 , в Шаріатському Суді міста Дубай, номер свідоцтва 1008/ЗМ/2014.
Заочне рішення може бути переглянуто судом який його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: І.Г.Кучерук