Справа № 539/5000/25
пров. № 2/544/210/2026
Номер рядка звіту 22

Р І Ш Е Н Н Я
іменем України

04 червня 2026 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючого - судді Нагорної Н.В.,
за участю:
секретаря судового засідання Киричевської В.М.,
учасників справи:
представника позивача – адвоката Погорілого Р.О.,
представника відповідача – адвоката Бойка Є.Г.,
у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Пирятин, розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» про розірвання договору оренди землі,
В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Погорілого Р.О. звернулася до суду з позовом про розірвання договору оренду землі, в обґрунтування якого зазначила наступне. 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 5323885800:00:016:0011 загальною площею 4,2938га, що розташована на території Теплівської сільської ради Лубенського (колишнього Пирятинського) району Полтавської області на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Іщенком І.М. Дана земельна ділянка перебуває в оренді на підставі додаткової угоди до договору оренди землі № 265 від 20.08.2006, зареєстрованого 25.08.2006 за №040656000190, укладеної 23.04.2019 між попереднім власником ОСОБА_2 як Орендодавцем та СТОВ «Вишневе-Агро», яке реорганізувалось в СТОВ «Придніпровський Край» (далі – Орендарем).
Відповідно до умов додаткової угоди від 23.04.2019 Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування вказану земельну ділянку. Умовами розділу «Орендна плата» додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки встановлено: п. 4.1. орендна плата складає 18195,12грн за повний рік; п. 4.4. орендна плата вноситься до 30 грудня поточного року, за який здійснюється виплата. 16 травня 2022 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся з листом до директора СТОВ «Придніпровський Край» та повідомив про зміну власника земельної ділянки та просив здійснювати виплати орендної плати за користування земельною ділянкою у грошовій формі на рахунок нового власника ОСОБА_1 .
Водночас, орендарем допущено порушення по строку виплати, а саме за 2023 рік орендна плата надійшла 16.01.2024, що є порушенням по строку виплати. Крім цього, порушення по оплаті. Так, річний розмір орендної плати по договору становить 18195,12грн. Згідно п. 4.1. Додаткової угоди: «обчислення розміру орендної плати за кожен наступний рік оренди здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. При цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується до суми орендної плати. Станом на 01 січня року виплати/нарахування». У зв`язку із таким формулюванням, оскільки договір не містить заперечення про застосування інфляції, застосовується індекс інфляції за попередній рік. За 2022 рік мало надійти: 18195,12грн х 1,1/365 х 317 -19,5% = 13992,97грн, надійшло 1331,55грн, що є порушенням по сумі виплати. За 2023 рік: індекс інфляції за 2022 рік - 1,266; мало надійти: 18195,55 х 1,266 - 19,5%= 18543,19грн, надійшло 14647,07грн, що є порушення по сумі виплати. За 2024 рік: індекс інфляції за 2023 рік - 1,051; мало надійти: 18195,55 х 1,051 - 23% = 14725,11грн, надійшло - 14647,07грн, що є порушення по сумі.
Щодо розірвання договору оренди представник позивача вказує на те, що відповідачем порушено: у 2022 році - істотну умову договору оренди землі – сплата орендної плати не в повному обсязі; у 2023 році дві істотні умови договору оренди землі, а саме несвоєчасна сплата та сплата не в повному обсязі орендної плати; у 2024 році - сплата орендної плати не в повному обсязі.
За таких обставин уважає, що в даному випадку має місце істотне порушення Орендарем (Відповідачем) Договору оренди, оскільки внаслідок завданої даними порушеннями шкоди Орендодавець (Позивач) значною мірою позбавляється того, на що він розраховував під час його укладення. Також, має місце системне порушення Орендарем (Відповідачем) Договору оренди, оскільки Відповідач допустив не одне порушення, та вчиняє їх вже протягом трьох років. Оскільки Відповідач (Орендодавець) вчинив істотні та систематичні порушення Договору оренди землі щодо розміру та строків внесення орендної плати за 2022, 2023 та 2024 роки, то наявні підстави для розірвання Договору оренди земельної ділянки відповідно до частини другої статті 651 ЦК України та п. «д» ч. 1 ст. 141 Закону України «Про оренду землі».
З огляду на зазначене позивач просить розірвати додаткову угоду до договору № 265 від 20.08.2006 оренди земельної ділянки з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного кадастровим сільськогосподарського виробництва, з кадастровим номером 5323885800:00:016:0011, загальною площею 4,2938га, що розташована на території Теплівської сільської ради Лубенського (колишнього Пирятинського) району Полтавської області, укладену 23.04.2019 між попереднім власником ОСОБА_2 та СТОВ «Вишневе-Агро»; стягнути зі СТОВ «Придніпровський Край» на користь позивачки 968,96грн сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20000грн.
11.11.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому СТОВ «Придніпровський край» заперечує проти позову та просить у його задоволенні відмовити виходячи з наступного. Щодо позовних вимог про розірвання договору оренди землі представник відповідача вказує на те, що земельна ділянка площею 4,2938га, кадастровий номер 5323885800:00:016:0011 перебуває в оренді СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» строком до 31.12.2030 відповідно до додаткової угоди до договору оренди землі №265 від 20.08.2006, зареєстрованого 25.08.2006 за №040656000190 від 23 квітня 2019 року, укладеної між ОСОБА_2 та СТОВ «ВИШНЕВЕ-АГРО», яке в свою чергу було припинено шляхом приєднання до СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ».
До придбання даної земельної ділянки у власність позивачем (до 18.02.2022 - дата укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Іщенком І.М., зареєстровано в реєстрі за номером 171) ця земельна ділянка належала на праві приватної власності громадянину ОСОБА_2 . У квітні 2019 року громадянину ОСОБА_2 було запропоновано укласти додаткову угоду до діючого договору оренди землі №265 від 20.08.2006, зареєстрованого 25.08.2006 за №040656000190, шляхом викладення договору оренди землі в цілому в новій редакції. Сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору та відповідно 23 квітня 2019 року було підписано вищевказану додаткову угоду.
Представник відповідача звертає увагу на те, що позивачем не оспорюється факт укладання додаткової угоди між відповідачем та ОСОБА_2 , та не ставиться ним під сумнів умови укладання зазначеної додаткової угоди. Натомість, позивач в своєму позові заявляє вимоги про нібито порушення строків виплати орендної плати зі сторони відповідача, а також факти про порушення розмірів виплати зі сторони відповідача. У своєму позові позивач наводить факти про те, що сплачена орендна плата як новому власнику здійснюється без застосування індексу інфляції розміру орендної плати. Також позивачем наводяться обставини, які нібито слугують підставами для розірвання договору оренди землі, а саме сплата орендної плати у 2022 році не в повному обсязі, несвоєчасна сплата не в повному обсязі орендної плати у 2023 році та сплата орендної плати не в повному обсязі у 2024 році. Вказані обставини не відповідають дійсності, є надуманими та такими, що суперечать доказам по справі.
Так, після підписання додаткової угоди між ОСОБА_2 та СТОВ «ВИШЕНЕВЕ-АГРО» у 2019 році, Орендодавцю ОСОБА_2 було сплачено орендну плату відповідно до абзацу 2 п.4.1 додаткової угоди, що підтверджується первинним бухгалтерськими документами. Вказана виплата була проведена 11 травня 2019 року у розмірі 23500,00грн. Більш того, 31 січня 2019 року Орендодавець отримав орендну плату в розмірі 11315,50грн за умовами договору, який діяв до підписання додаткової угоди за 2019 рік. Також 22 серпня 2019 року Орендодавцем було отримано доплату в розмірі 1331,37грн. 03 вересня 2019 року на підставі заяви ОСОБА_2 була виплачена орендна плата, передбачена п.4.1 додаткової угоди за 2020-2022 роки, авансом. Таким чином, станом на 31.12.2019 переплата Орендодавцю складала 41941,01грн. У 2020 році громадянину ОСОБА_2 було додатково сплачено орендну плату за 2020 рік у розмірі 1331,55грн. Станом на 31.12.2020 переплата в рахунок орендної плати Орендодавцю складала 28625,49грн. У 2021 році Орендодавцем також була отримана орендна плата на загальну суму 3863,10грн, з яких: 1503,10грн грошовими коштами і 2360грн - видача орендної плати в натурі - 400кг пшениці відповідно до відомості на видачу пшениці №710 від 05.08.2021. Таким чином, станом на 31.12.2021 переплата Орендодавцю ОСОБА_2 становила 17841,52грн.
18 лютого 2022 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Іщенком І.М., зареєстровано в реєстрі за номером 171, Позивач став новим власником земельної ділянки з кадастровим номером 5323885800:00:016:0011. Тобто на момент укладання договору-купівлі продажу власної земельної ділянки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , Орендодавцем ОСОБА_2 було отримано авансом орендну плату за 2020-2022 роки, що, в свою чергу, призвело до переплати орендної плати авансом на момент укладання договору на загальну суму 17841,52грн.
Також представник відповідача зазначає, що розрахунки з Орендодавцем - минулим власником земельної ділянки наведено у довідці про нараховану орендну плату Орендодавцю ОСОБА_2 .
Представник відповідача звертає увагу на те, що відповідно до абзацу 6 п. 4.1 додаткової угоди, в разі виплати орендної плати авансом на наступні роки, розмір фактично виплаченої орендної плати за такі роки в майбутньому не індексується, а тому відповідно до умов договору орендна плата, виплачена авансом у 2019 році за 2020-2022 роки, не підлягала індексації.
Також не зрозуміло, чому попередній власник земельної ділянки під час оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки не повідомив покупця, що орендна плата виплачена продавцю авансом за 2020-2022 роки. На думку відповідача, ОСОБА_2 повинен був повідомити про це нового власника - позивача. Чи повідомлялась продавцем дана інформація покупцю відповідачу наразі невідомо.
У 2022-2024 роках орендна плата виплачувалась позивачу відповідно до умов договору - абзацу 5 п. 4.1. додаткової угоди до договору оренди землі. Орендна плата підлягала індексації при виплаті у 2023 та 2024 роках. Розрахунки виплати орендної плати наведено у довідці про нараховану орендну плату Орендодавцю ОСОБА_1 . Так, у 2022 році позивачем було отримано орендної плати на суму 1331,52грн. 12 грудня 2023 року позивачу було сплачено 14647,07грн. Але вказані грошові кошти з невідомих відповідачу причин було повернуто банком на 30 день на розрахунковий рахунок відповідача. Після уточнення реквізитів Орендодавця 16.01.2024 кошти було перераховано на його рахунок як орендну плату за 2023 рік. У 2024 році позивачу було сплачено 14647,07грн як орендну плату за 2024 рік. Відповідно до наданої довідки про виплату орендної плати станом на дату подачі позову за Орендодавцем ОСОБА_1 рахується переплата на користь позивача у розмірі 552,19грн.
А отже, на думку відповідача на дату подачі позивачем позовної заяви про розірвання договору оренди землі СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» в повному обсязі виконав свої зобов`язання орендаря по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою кадастровий номер 5323885800:00:016:0011 за період 2022-2024 роки включно.
Щодо правового обґрунтування позиції для відмови у задоволенні позовних вимог представник відповідача вказує, що у своїй позовній заяві про розірвання договору оренди землі основною підставою розірвання договору оренди землі позивач вказує на невиконання СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» умов договору оренди, а саме невиплата орендної плати та несвоєчасна виплата орендної плати за 2022-2024 роки. Земельне законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і несплату орендної плати. Аналіз норм земельного законодавства дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність. Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.02.2024 у справі № 579/1133/22 (провадження № 61-9725св23). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі N 183/262/17 (провадження N 61-41932сво18). Правила про підстави припинення права користування земельною ділянкою, визначені пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України (систематична несплата орендної плати), та приписи частини другої статті 651 ЦК України, якими передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, співвідносяться як такі, що не суперечать, а навпаки доповнюють одні одних. Підставою розірвання договору оренди землі згідно з пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби. У разі якщо має місце сплата орендної плати у меншому розмірі, аніж визначено умовами договору оренди землі, тобто коли орендар допустив недоплату орендної плати й таке порушення умов договору є істотним, тоді застосуванню підлягає не спеціальна норма пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, а загальне правило частини другої статті 651 ЦК України. Тобто, якщо суд дійде висновку, що орендар істотно порушив умови договору та внаслідок недоплати орендної плати орендодавець значною мірою був позбавлений того, на що розраховував, то договір має бути розірваний на підставі ч.2 статті 651 ЦК України. У випадку неістотної недоплати орендної плати (чи встановлення неістотності такого порушення судом) ефективним та пропорційним буде такий спосіб захисту, як стягнення заборгованості з орендної плати. Погашення орендарем заборгованості з орендної плати не має правового значення для вирішення позовних вимог про розірвання договору оренди як на підставі частини другої статті 651 ЦК України (у разі часткової несплати (недоплати) орендної плати та істотності такого порушення), так і на підставі пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України (у разі систематичної (два та більше випадки) повної несплати орендної плати). Дана позиція викладена в Постанові ВП ВС від 20.11.2024 у справі № 918/391/23 (провадження № 12-19гс24).
Таким чином, представник відповідача вказує на те, що позивачем не надано жодного доказу, який би доводив, що СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» має заборгованість перед позивачем по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою, кадастровий номер 5323885800:00:016:0011, та що СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» було порушено інші права позивача. Позовна заява про розірвання договору оренди ґрунтується виключно на особистих припущення та розрахунках позивача у зв`язку із необізнаністю з фактичними розрахунками щодо орендної плати між попереднім власником земельної ділянки та відповідачем. Натомість, СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» вважає, що ним повністю доведено та підкріплено доказами факт відсутності заборгованості по виплаті орендної плати позивачу, а також про відсутність порушень будь-яких інших прав позивача, в тому числі, як орендодавця земельної ділянки кадастровий номер 5323885800:00:016:0011. З огляду на зазначене представник відповідача просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, а також стягнути з позивачки витрати відповідача на професійну правничу допомогу.
17.11.2025 від представника позивачки надійшла відповідь на відзив, в якій представник вказує на те, що ознайомившись з запереченнями відповідача, викладеними у відзиві, вважає, що вони є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. Щодо виплати орендної плати за 2020-2022 рік представник позивача вказує таке. Представник відповідача стверджує, що до моменту набуття права власності на земельну ділянку позивачем власником земельної ділянки був ОСОБА_2 . За період 2020 - 2022 рік відповідач виплатив ОСОБА_2 орендну плату з переплатою, яка становила 17841,52грн, на підтвердження чого надав платіжні інструкції. Орендна плата за 2022 рік була сплачена в повному обсязі попередньому власнику земельної ділянки. З даного приводу представник позивачки зазначає, що незважаючи на той факт, що представником відповідача надано докази про сплату коштів за користування земельною ділянкою ОСОБА_2 , то даний факт не може бути підтвердженням проведених виплат в повній мірі, оскільки не надано копії договору оренди земельної ділянки, укладеного між відповідачем та ОСОБА_2 , що унеможливлює встановлення виконання зобов`язань відповідачем в повній мірі. Також, представник позивачки додатково повідомляє, що відповідачем не надано доказів виплати орендної плати позивачу саме за 2020-2022 роки, оскільки в зазначених квитанціях не вказано призначення платежу, що унеможливлює з`ясування, за який саме період перераховані кошти. Щодо виплати орендної плати за 2023 рік та 2024 рік представник позивачки вказує таке. За 2023 рік відповідач сплатив позивачу 14647,07грн, за 2024 рік відповідач сплатив позивачу також 14647,07грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача стверджує, що рахується переплата на користь Позивача у розмірі 552,19грн. Дане твердження не є дійсним, оскільки, виплачуючи орендну плату, відповідач не врахував індексацію, яка передбачена умовами договору. Згідно з офіційними даними Державної служби статистики України індекс споживчих цін за 2023 рік: січень - 100,8%, лютий - 100,70%, березень - 101,50%, квітень - 100,20%, травень - 100,50%, червень - 100,80%, липень - 99,40%, серпень - 98,6%, вересень - 100,5 %, жовтень - 100,80 %, листопад - 100,5 %, грудень - 100,70 %. Індекс інфляції за рік 105,1, тому має застосовуватись даний індекс інфляції: за 2024 рік: січень - 100,4%, лютий - 100,3%, березень – 100,50%, квітень - 100,20%, травень - 100,60%, червень - 102,20%, липень - 100,00%, серпень - 100,6%, вересень - 101,5 %, жовтень - 101,80 %, листопад - 101,9 %, грудень - 101,40 %. Індекс інфляції за рік 112,0, тому має застосовуватись даний індекс інфляції. Щодо сплати витрат на правничу допомогу представник позивачки зазначає, що Верховний Суд у постанові ВС від 19.05.2021 у справі №206/1293/19 дійшов висновку, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Даний факт підтверджує порушення принципу розумності та обґрунтованості. Тому враховуючи вищевикладене, сторона позивача не вбачає підстав для відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу.
У судовому засіданні представник позивача – адвокат Погорілий Р.О. просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив наступне. У 2022 році орендна плата становила 18195,12грн, яка за помноженням на індекс інфляції і за мінусом сплаченого податку становила 13992,77грн, а виплачено позивачу 1331,55грн, тобто не в повному обсязі. У 2023 році орендна плата за помноженням на індекс інфляції і за мінусом сплаченого податку становила 18543,19грн, а виплачено 14647,07грн, тобто не в повному обсязі. Крім цього, орендну плата за 2023 виплачено 16.01.2024, тоді як договором передбачено до 30.12 поточного року. Це на думку представника є істотним порушенням умов договору, оскільки згідно правових позицій Верховного суду виплата орендної плати потім не може нівелювати істотне порушення умов договору. У 2024 році орендна плата до сплати становила 14725,11грн, тоді як виплачено 14647,07грн. Тобто представник позивачки наголошує на тому, що на протязі трьох років існують систематичні порушення стосовно недооплати або сплати не в повній мірі орендної плати за користування земельною ділянкою.
У судовому засіданні представник відповідача – адвокат Бойко Є.Г. просив в задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що відповідачем не було допущено порушень умов договору, орендна плата сплачувалася в повному обсязі, про що були надані відповідні докази. Щодо не зазначення періоду, за який здійсненні оплати, представник вказує на те, що позивачем не надані докази, які б спростовували надані відповідачем письмові докази, а саме платіжні доручення. Натомість, сукупність наданих відповідачем доказів свідчить про те, що підстав для звернення з таким позовом у позивача не було. Щодо несвоєчасної оплати орендної плати позивачу за 2023 рік представник відповідача вказує на те, що даний випадок відбувся одноразово та не з їх вини.Крім цього, як було досліджено судом і підтверджено представником позивача, реквізити не змінювалися одноособово відповідачем, а тому не може пояснити, чому платіж не потрапив на рахунок орендодавця вчасно, і після того, як кошти повернулися орендарю, він повторно їх перерахував орендодавцю. Представник відповідача також просить стягнути з позивачки понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу.
Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. «а» ч.1 ст.90 ЗК України власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину.
Установлено, що 20 серпня 2006 року між ОСОБА_2 як орендодавцем та ТОВ «Повстинагроальянс» як орендарем укладено договір оренди земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 4,2938га, яка знаходиться на території Теплівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (кадастровий номер 5323885800:00:016:0011) (а.с.190).
Зазначена земельна ділянка належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , що підтверджується копією державного акту на право власності на землю серії Р2 №615477, виданим 21.03.2003 Теплівською сільською радою (а.с.194).
23 квітня 2019 року між ОСОБА_2 як орендодавцем та СТОВ «ВИШНЕВЕ-АГРО» як орендарем була укладена додаткова угода до договору оренди земельної ділянки № 265 від 20.08.2006 площею 4,2938га, яка знаходиться на території Теплівської сільської ради Пирятинського району Полтавської області (кадастровий номер 5323885800:00:016:0011) (а.с.12-15).
СТОВ «ВИШНЕВЕ-АГРО» у жовтні 2019 року було реорганізовано шляхом приєднання до СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ», що підтверджується протоколом загальних зборів СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» та іншими доказами (а.с.23-25, 54-55). Отже СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» є правонаступником СТОВ «ВИШНЕВЕ-АГРО».
У пункті 3.1 додаткової угоди від 23.04.2019 вказано, що цей договір діє до 31.12.2030, перебіг якого за взаємною згодою та домовленістю сторін починається із дня проведення державної реєстрації прав оренди за цим договором (в порядку, передбаченому законодавством України).
Відповідно до пункту 2.4 додаткової угоди від 23.04.2019 нормативна грошова оцінка земельної ділянки, що передається в оренду за цим договором, становить 165410,17грн в цінах 01.01.2018.
Пунктом 4.1 додаткової угоди від 23.04.2019 передбачена орендна плата за користування земельною ділянкою, яка встановлюється за погодженням сторін в розмірі 18195,12 за один повний рік користування земельною ділянкою, що у відсотковому співвідношенні становить 11% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, зазначеної в п. 2.4. даного Договору.
За згодою сторін розмір орендної плати за 2019 рік користування збільшується на 29192,55 та становить 47387,67 (Сорок сім тисяч вісімдесят сім гривень 67 коп.) за повний рік користування земельною ділянкою.
Починаючи з 2020 року та за всі наступні роки оренди (до закінчення строку дії договору оpeнди землі) орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується у розмірі, передбаченому абзацом першим даного пункту договору.
Обчислення розміру орендної плати за кожний наступний рік оренди, починаючи з 2020 року, здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталася раніше).
При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується до суми орендної плати, визначеної в першому абзаці п. 4.1. даного Договору, станом на 01 січня року виплати/нарахування (в залежності від того, яка із подій сталась раніше).
В разі виплати орендної плати авансом за наступні роки, розмір фактично виплаченої орендної плати за такі роки в майбутньому не індексується.
Згідно з п. 4.2. додаткової угоди від 23.04.2019 орендна плата за користування об`єктом оренди сплачується Орендарем на користь Орендодавця шляхом видачі готівкових коштів через касу Орендаря або шляхом перерахування грошових коштів банківський рахунок Орендодавця, зазначений в даному договорі або поштовим переказом.
За згодою сторін, розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.
У відповідності до пункту 4.4. додаткової угоди від 23.04.2019 орендна плата за користування земельною ділянкою сплачується орендарем на користь орендодавця щорічно в строк до 30 грудня поточного року користування.
Згідно з п. 4.6. додаткової угоди від 23.04.2019 у разі несвоєчасної сплати орендної плати у термін, що передбачений цим договором, Орендар сплачує на користь Орендодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення платежу.
Згідно з копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право оренди земельної ділянки за додатковою угодою від 23.04.2019 було зареєстровано 23.05.2019; строк дії речового права до 31.12.2030 (а.с.15-16).
Відповідно до копії договору купівлі-продажу земельної ділянки сільськогосподарського призначення від 18.02.2022, зареєстрованого в реєстрі № 171 приватним нотаріусом Гребінківського районного нотаріального округу Іщенком І.М., ОСОБА_2 передав у власність ОСОБА_1 земельну ділянку з цільовим призначенням: 01.01 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,2938га з кадастровим номером 5323885800:00:016:0011, що розташована на території Теплівської сільської ради Лубенського (колишнього Пирятинського) району Полтавської області, (а.с.17-19).
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).
Згідно зі статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).
У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.
До відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 912/1385/17 (провадження № 12-201гс18).
Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).
Об`єднана Палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц (провадження № 61-29970сво18) дійшла висновку, що тлумачення пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, частини другої статті 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).
Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо невиплати орендної плати та/або її виплати у розмірі меншому, ніж визначено договором, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просила суд розірвати додаткову угоду від 23.04.2019 до договору оренди землі №265 від 20.08.2006, мотивуючи тим, що відповідач неодноразово порушував умови договору оренди землі, а саме: здійснював виплату орендної плати за землю в менших розмірах, ніж передбачено додатковою угодою, зокрема, у 2022, 2023 та 2024 роках.
Так, орендна плата за 2021 рік виплачена у розмірі 1331,55грн, тобто розмір недоплати склав 12661,42грн; за 2022 рік - виплачена у розмірі 14647,07грн, тобто розмір недоплати склав 3896,12грн; за 2023 рік - виплачена у розмірі 14647,07грн, тобто розмір недоплати склав 78,04грн.
Відповідач, висловлюючи свої заперечення проти позову та стверджуючи, що попередньому власнику земельної ділянки ОСОБА_2 була виплачена орендна плата авансовими платежами за наступні роки, внаслідок чого станом на момент укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 орендодавцю було виплачено оренду плату авансом за 2019-2022 роки, що в свою чергу призвело до переплати орендної плати на момент укладання договору купівлі-продажу на загальну суму 17841,52грн, у зв`язку з чим новому власнику ОСОБА_1 протягом 2022-2024 років орендна плата виплачувалась в меншому розмірі з вирахуванням переплати.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Отже, оцінюючи надані відповідачем докази на підтвердження своїх заперечень суд дійшов такого висновку.
Так, відповідачем надані докази щодо виплати ОСОБА_2 11.05.2019 авансового платежу з орендної плати в сумі 23500грн, а саме видатковий касовий ордер від 11.05.2019 на суму 23500грн, платіжна відомість на виплату грошей №2917 від 11.05.2019 на суму 23500грн, вставний аркуш до додатка №2917 (а.с.72-74).
Відповідно до п.26 розділу ІІІ Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України 29.12.2017 № 148 (далі - Положення №148), видача готівки з кас проводиться за видатковими касовими ордерами (додаток 3) або видатковими відомостями. Документи на видачу готівки підписуються керівником і головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником. До видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.
Підпис керівника установи/підприємства на видаткових касових ордерах не обов`язковий, якщо на доданих до видаткових касових ордерів документах, заявах, рахунках є його дозвільний напис.
Підприємства, що займаються закупівлею товарів сільськогосподарської продукції, проведення розрахунків за які не врегульовано законодавством України, здійснюють видачу готівки здавальникам такої сільськогосподарської продукції за відомостями, у яких зазначаються прізвища здавальників, їх адреси, обсяги зданої продукції і сума виплаченої готівки, що підписуються здавальником.
Отже, Положення №148 передбачає, що при видачі готівки з кас до видаткових ордерів додаються заяви на видачу готівки, розрахунки.
Однак відповідачем не надано суду таких доказів, а саме заяви ОСОБА_2 , датовану квітнем або травнем 2019 року, про виплату йому 23500грн в якості орендної плати авансовим платежем за наступні роки.
За таких обставин суд уважає, що видатковий касовий ордер від 11.05.2019 на суму 23500грн, платіжна відомість на виплату грошей №2917 від 11.05.2019 на суму 23500грн, вставний аркуш до додатка №2917 (а.с.72-74) є неналежними, недостовірними та недостатніми доказами, оскільки не містять інформації щодо предмета доказування, тобто ці докази не містять інформації, що сума 23500грн була виплачена орендарем саме як авансовий платіж за наступні роки. На підставі цих доказів не можна встановити ті обставини, що це дійсно був авансовий платіж за наступні роки. Отже у своїй сукупності ці докази не дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається відповідач, а саме що це є авансовий платіж за наступні роки, виплачений орендодавцю ОСОБА_2 .
Таким чином суд не вважає виплачену орендарем 11.05.2019 суму 23500грн авансовим платежем за наступні роки, оскільки вказана обставина не підтверджена належними, достовірними та достатніми доказами.
Інші докази, надані відповідачем на підтвердження своїх заперечень, а саме фіскальні чеки, списки згрупованих поштових переказів, платіжні доручення, списки згрупованих поштових переказів, список на виплату орендної плати натуральною формою розрахунків за 2021 рік оренди, відомість на перерахування грошових коштів (перерахування орендної плати за землю за 2021 рік), платіжні інструкції, відомість на перерахування грошових коштів (перерахування орендної плати за землю за 2023 рік) (а.с.59-71, 75-134) є належними, допустимими, достовірними та такими, що узгоджують між собою. Вказані докази підтверджують виплату орендарем на користь орендодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_1 орендної плати протягом 2019-2024 роки.
Отже, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що орендодавцю ОСОБА_2 була виплачена орендна плата за землю в таких розмірах:
- За 2019 рік виплачено орендної плати в загальному розмірі 56588,28грн (11315,50грн 01.02.2019 + 1331,57грн 23.08.2019 + 43941,21грн 07.09.2019), тоді як за умовами п.4.1 додаткової угоди від 23.04.2019 орендар повинен був виплатити збільшений розмір орендної плати в сумі 47387,67грн, що за вирахуванням суми податків згідно з вимогами податкового законодавства у розмірі 19,5% становить 38147,07грн. Таким чином переплата орендної плати становить 18441,21грн (56588,28грн – 38147,07грн);
- За 2020 рік виплачено орендної плати в розмірі 1331,55грн 22.07.2020. Також враховуючи визначений абз.1 п.4.1. додаткової угоди від 23.04.2019 розмір орендної плати 18195,12грн (що з вирахуванням суми податку становить 14647,07грн), а також переплату у 2019 році в сумі 18441,21грн переплата орендної плати становить 5125,69грн (18441,21грн + 1331,55 – 14647,07грн);
- За 2021 рік виплачено орендної плати в загальному розмірі 3863,10грн (1200грн 02.06.2021, пшеницею 05.08.2021 на загальну суму 2360грн, 303,10грн на банківську картку 30.09.2021). Враховуючи визначений абз.1 п.4.1. додаткової угоди від 23.04.2019 розмір орендної плати 18195,12грн (що з вирахуванням суми податку становить 14647,07грн), а також переплату у 2020 році в сумі 5125,69грн, суд уважає, що у 2021 році орендодавцю виплачено орендну плату не в повному розмірі, недоплата склала 5658,28грн (14647,07грн – 5125,69 – 3863,10грн).
Суд приймає до уваги доводи позивачки та її представника, що орендодавиці ОСОБА_1 протягом 2022-2024 років орендна плата була виплачена не в повному розмірі, оскільки вони ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах.
Так, за 2022 рік виплачено орендної плати в розмірі 1331,55грн 05.12.2022. Враховуючи визначений абз.1 п.4.1. додаткової угоди від 23.04.2019 розмір орендної плати 18195,12грн та положення абз.4 п.4.1 щодо індексації орендної плати орендар повинен був виплатити орендну плату ОСОБА_1 в розмірі 13992,97грн (18195,12грн х 1,1 індекс інфляції за 2021 рік/365 х 317 – 19,5% податків). Отже за 2022 рік орендар здійснив виплату орендної плати не в повному обсязі, розмір недоплати становить 12661,42грн.
За 2023 рік виплачено орендної плати в розмірі 14647,07грн 16.01.2024. Враховуючи визначений абз.1 п.4.1. додаткової угоди від 23.04.2019 розмір орендної плати 18195,12грн та положення абз.4 п.4.1 щодо індексації орендної плати орендар повинен був виплатити ОСОБА_1 орендну плату в розмірі 18543,19грн (18195,12грн х 1,266 індекс інфляції за 2022 рік – 19,5% податків). Отже за 2023 рік орендар здійснив виплату орендної плати не в повному обсязі, розмір недоплати становить 3896,12грн.
За 2024 рік виплачено орендної плати в розмірі 14647,07грн 24.12.2024. Враховуючи визначений абз.1 п.4.1. додаткової угоди від 23.04.2019 розмір орендної плати 18195,12грн та положення абз.4 п.4.1 щодо індексації орендної плати орендар повинен був виплатити орендну плату в розмірі 14725,11грн (18195,12грн х 1,051 індекс інфляції за 2023 рік – 23% податків). Отже за 2024 рік орендар здійснив виплату орендної плати ОСОБА_1 не в повному обсязі, розмір недоплати становить 78,04грн.
Підсумовуючи викладене вище суд зазначає, що відповідачем протягом 2021-2024 років орендарем було виплачено орендну плату в меншому розмірі, ніж передбачено додатковою угодою від 23.04.2019. Так, за 2021 рік недоплата становить 5658,28грн, за 2022 – 12661,42грн, за 2023 – 3896,12грн, за 2024 - 78,04грн.
При цьому суд уважає безпідставними доводи сторони позивача в частині несвоєчасності виплати орендної плати за 2023 рік (виплачена 16.01.2024 – а.с.131), оскільки відповідачем своєчасно та з дотриманням умов додаткової угоди щодо строків виплати орендної плати (п.4.4. додаткової угоди) було направлено платіжні документи з виплати ОСОБА_1 орендної плати за 2023 до установи банку, а саме подано до банку 12.12.2023 (а.с.132). Однак вказаний платіж був повернутий банком платнику СТОВ «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» 12.01.2024 відповідно до п.3.1.6.1.2.8. Умов та Правил банку, оскільки клієнтка не звернулась до банку для отримання коштів та відкриття відповідного рахунку протягом 30 днів, що підтверджено листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 05.05.2026. У зв`язку з чим відповідач повторно 16.01.2024 направив до установи банку платіжну інструкцію про виплату ОСОБА_1 орендної плати за 2023 рік, яку вона отримала.
За таких обставин суд не вбачає провини відповідача у несвоєчасній виплаті орендної плати ОСОБА_1 за 2023 рік, а тому це не є порушенням умов додаткової угоди від 23.04.2019 та підставою для розірвання договору оренди землі.
Отже, даючи оцінку спірним правовідносинам в контексті наведених вище норм матеріального права, суд уважає, що виплата орендної плати протягом чотирьох років в меншому розмірі, ніж передбачено додатковою угодою від 23.04.2019, та розмір недоплати, на думку суду, є значним (за 2021 рік недоплата - 5658,28грн, за 2022 – 12661,42грн, за 2023 – 3896,12грн, за 2024 - 78,04грн), доводить факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо виплати орендної плати у меншому розмірі, ніж передбачено додатковою угодою від 23.04.2019, а тому є суттєвими порушеннями умов договору, що позбавили позивачку права на те, на що вона розраховувала, погоджуючись на укладення договору оренди (стаття 651 ЦК України). Такі порушення утворюють системність порушень умов договору та дають підстави для розірвання договору оренди.
За таких обставин позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 968,96грн, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.
Керуючись ст.1-18, 76-81, 141, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги  ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» про розірвання договору оренди землі- задовольнити.
Розірвати додаткову угоду до договору №265 від 20.08.2006 оренди земельної ділянки з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 5323885800:00:016:0011, загальною площею 4,2938га, що розташована на території Теплівської сільської ради Лубенського (колишнього Пирятинського району) Полтавської області, укладену 23.04.2019 між попереднім власником ОСОБА_2 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ВИШНЕВЕ-АГРО».
Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ» на користь  ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.
Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду в порядку, передбаченому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення виготовлено та проголошено 04.06.2026.
Дані позивачки: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .
Дані відповідача: сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "ПРИДНІПРОВСЬКИЙ КРАЙ", ЄДРПОУ 25207363, місце знаходження: м.Золотоноша Черкаської області, вул.Героїв Маріуполя, б.52/3.

Суддя Н.В.Нагорна