КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2026 року Київ № 640/29827/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Горобцової Я.В., за участі секретаря судового засідання Самородської Т.Ю., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Чернишової В.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н в и в:
До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) до Офісу Генерального прокурора (далі – відповідач), в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора № 1338ц від 16 вересня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України; ?
- визнати протиправним та скасувати рішення № 3 від 10 серпня 2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратурі України» про те, що « ОСОБА_1 ... для проходження іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, не з ’явились, про поважні причини неявки не повідомили»;
- стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 100 000 грн, спричиненої у наслідок підриву ділової репутації при винесенні протиправного рішення № 3 від 10 серпня 2021 року «Про неуспішне проходження прокурором атестації» Кадровою комісією Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратурі України, поширенням недостовірної інформації, що стало підставою для прийняття Генеральним прокурором наказу № 1338ц від 16 вересня 2021 року про звільнення з посади;
- зобов`язати Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора спростувати поширену Офісом Генерального прокурора недостовірну інформацію стосовно ОСОБА_1 про неуспішне проходження прокурором атестації зазначену Кадровою комісією Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратурі України у рішенні № 3 від 10 серпня 2021 року та Генеральним прокурором у наказі № 1338ц від 16 вересня 2021 року.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 листопада 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.
На виконання положень пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» від 13 грудня 2022 року №2825-ІХ, дана справа отримана Київським окружним адміністративним судом за належністю.
23 серпня 2023 року вказані матеріали адміністративного позову отримані Київським окружним адміністративним судом та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа розподілена судді Горобцовій Я.В.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2024 року справу №640/29827/21 прийнято до провадження та встановлено, що її розгляду буде відбуватись одноособово за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18 лютого 2025 року у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів було відмовлено, заяву позивача про виклик свідків – задоволено частково, викликано для надання пояснень у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 .
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року заяву позивача про виклик свідків – задоволено частково, викликано для надання пояснень у судовому засіданні в якості свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 
24 квітня 2025 року позивачем було подану заяву про примирення.
Відповідно до частин 1 та 3 статті 190 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), сторони можуть повністю або частково врегулювати спір на підставі взаємних поступок. Примирення сторін може стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Сторони можуть примиритися на умовах, які виходять за межі предмета спору, якщо такі умови примирення не порушують прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Умови примирення не можуть суперечити закону або виходити за межі компетенції суб`єкта владних повноважень.
Умови примирення сторони викладають у заяві про примирення сторін. Заява про примирення сторін може бути викладена у формі єдиного документа, підписаного сторонами, або у формі окремих документів: заяви однієї сторони про умови примирення та письмової згоди іншої сторони з умовами примирення.
Враховуючи не надання згоди відповідача на примирення, вказана заява не підлягає задоволенню.
З урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 28 лютого 2024 року, суд розглядає дану справу в межах позовних вимог:
- визнати протиправним та скасувати рішення № 3 від 10 серпня 2021 року Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратурі України «Про неуспішне проходження прокурором атестації» стосовно ОСОБА_1 , який не з`явився для проходження іспиту у формі анонімного тестування 02 серпня 2021 року з поважних причин, оскільки положення щодо проходження атестації згідно приписів підпункту 3 пункту 7 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону № 113-XI на нього не поширювалось;
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора № 1338ц від 16 вересня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України; ?
- зобов`язати Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора органу прокуратури України з якої його було звільнено або на рівнозначній посаді;
- стягнення з Офісу Генерального прокурора середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу;
- стягнення з відповідача на користь позивача компенсації моральної шкоди у розмірі середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення, спричиненої у наслідок підриву ділової репутації.
Обґрунтування заявлених позовних вимог зводиться до того, що позивач не набув статусу прокурора, не мав мети та бажання приймати участь в атестації прокурорів до поновлення в Офісі Генерального прокурора на посаді прокурора відділу або рівнозначній посаді в органах прокуратури, а відтак включення його до графіку складання іспиту є безпідставним, оскільки він не є суб`єктом відповідного оцінювання.
На думку позивача, оскаржувані рішення та наказ є протиправними та такими, що прийняті всупереч вимогам чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач серед іншого, наполягав на тому, що спірне рішення Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратурі України відповідає вимогам пунктів 13, 16, 17 розділ II «Прикінцеві і перехідні положення» Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року №113-IX (далі - Закон № 113-IX), пункту 8 розділу І Порядку проходження прокурорами атестації, затвердженого наказом Генерального прокурора 3 жовтня 2019 року № 221 (далі - Порядок № 221), а факт наявності чинного рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором є підставою звільнення такого прокурора на підставі підпункту 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури».
В ході судового розгляду справи позивачем надавались додаткові письмові пояснення та відповідь на відзив, в яких ОСОБА_1 зазначав про протиправність дій з боку відповідача щодо його незаконного повторного звільнення, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Також, в ході судового розгляду справи позивачем подавались багаточисельні клопотання про витребування доказів, а також клопотання про визнання доказів недопустимими, за наслідками розгляду яких, суд дійшов висновку про їх безпідставність, необґрунтованість, невмотивованість та відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на предмет і підстави позову, а також положення статей 72-77 КАС України.
01 лютого 2026 року позивачем подано клопотання про постановлення окремої ухвали і направлення її до Офісу Генерального прокурора для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню зазначених позивачем вимог законів та Конституції України.
Відповідно до частини 1 статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Частиною 4 статті 249 КАС України визначено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
Суд зазначає, що стаття 249 КАС України дає можливість суду відреагувати на порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли.
Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Тож, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас, суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.
Тобто адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
Виходячи з меж розгляду цієї справи, суд не встановив правових підстав для постановлення окремої ухвали. 
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.
Матеріалами справи встановлено, що у листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив суд:
- визнати незаконним та скасувати наказ Генерального прокурора № 1291ц від 29 жовтня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
- зобов`язати Генерального прокурора поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора відділу Генеральної прокуратури України з 30.10.2019, або прокурором відділу установи, яка в подальшому буде правонаступником Генеральної прокуратури України;
- стягнути з Генеральної прокуратури України середній розмір заробітної плати за період з 30 жовтня 2019 року до дати поновлення мене на посаді.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі №640/23545/19 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Вказане судове рішення допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення з 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Офісу Генерального прокурора та органів прокуратури або рівнозначній посаді в органах прокуратури України.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року змінено, виклавши пункт третій та п`ятий її резолютивної частини в такій редакції:
« 3. Поновити ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 30 жовтня 2019 року.
5. Допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення з 30 жовтня 2019 ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України».
В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року – залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 29 липня 2022 року у справі № 640/23545/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року змінено в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу та викладено пункт 4 резолютивної частини рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року в такій редакції:
« 4. Стягнути з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 31 жовтня 2019 року по 26 лютого 2021 року у розмірі 649 923, 20 грн (шістсот сорок дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять три гривні 20 копійок), з утриманням податків та інших обов`язкових платежів при виплаті».
У решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 04 серпня 2021 року залишено без змін.
На виконання рішення Окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі №640/23545/19 та постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23 березня 2021 року ВП №64917044 Офіс Генерального прокурора в особі Генерального прокурора видав наказ від 16 квітня 2021 року №365ц, яким:
1) скасував наказ Генерального прокурора від 29 жовтня 2019 року №1291ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
2) поновив ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.
Не погоджуючись із вказаним вище наказом Офісу Генерального прокурора та бездіяльністю відповідача щодо не виконання судового рішення у справі №640/23545/19 ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просив:
1) визнати протиправним і скасувати наказ Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора від 16 квітня 2021 року №365 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
2) визнати протиправною бездіяльність Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора щодо:
- невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі №640/23545/19 та постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23.03.2021 ВП №64917044 в частині поновлення з 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадження Офісу Генерального прокурора та органів прокуратури або рівнозначній посаді в органах прокуратури України;
- невручення ОСОБА_1 службового посвідчення прокурора Офісу Генерального прокурора встановленого зразка;
- невнесення запису до трудової книжки про зайняття ОСОБА_1 посади прокурора Офісу Генерального прокурора;
3) зобов`язати Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора :
- видати ОСОБА_1 посвідчення встановленого зразка прокурора відділу Офісу Генерального прокурора;
- внести запис до трудової книжки про зайняття ОСОБА_1 посади прокурора відділу Офісу Генерального прокурора;
- перерахувати та виплатити з 27 лютого 2021 року заробітну плату з розрахунку посадового окладу, встановленого для прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у справі №640/13363/21 закрито провадження у справі в частині позовних вимог:
- про визнання протиправним і скасування наказу Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора від 16 квітня 2021 року №365 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
- про визнання протиправною бездіяльності Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора щодо невиконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26 лютого 2021 року у справі №640/23545/19 та постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23 березня 2021 року ВП №64917044 в частині поновлення з 30 жовтня 2019 року ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадження Офісу Генерального прокурора та органів прокуратури або рівнозначній посаді в органах прокуратури України.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року у справі №640/13363/21 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора – відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2021 року, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 січня 2022 року у справі №640/13363/21 залишено без змін.
Ухвалою Верховного Суду від 20 липня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року про закриття провадження в частині позовних вимог, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2022 року у справі № 640/13363/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії - повернуто особі, яка її подала. 
Кадровою комісією Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури було прийнято рішення від 10 серпня 2021 року № 3 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 у зв`язку із неявкою для проходження іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідальності здійснювати повноваження прокурора, у встановлені кадровою комісією дату, час та місце.
Наказом Генерального прокурора Офісу Генерального прокурора № 1338ц від 16 вересня 2021 року звільнено ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») з 20 вересня 2021 року.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає про таке.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (далі по тексту всі нормативно-правові акти наведені у редакції, чинній на момент виникнення правовідносин).
Статтею 4 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) установлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Проведення атестації прокурорів здійснювалося в силу вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» від 19 вересня 2019 року № 113-IX (далі – Закон №113-IX) як умова реформування органів прокуратури, що стосувалась зокрема усіх без винятку прокурорів, які мали бажання продовжувати працювати у органах прокуратури.
Прокурор призначається на посаду безстроково та може бути звільнений з посади, його повноваження на посаді можуть бути припинені лише з підстав та в порядку, передбачених законом (частина 3 статті 16 Закону № 1697-VII із змінами, внесеними згідно із Законом № 113-IX).
Згідно із пунктом 6 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ з дня набрання чинності цим Законом усі прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур вважаються такими, що персонально попереджені у належному порядку про можливе майбутнє звільнення з посади на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру».
Відповідно до положень пункту 7 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ положення щодо проходження атестації, передбаченої цим розділом, поширюються на прокурорів та слідчих органів прокуратури, які: звільнені з органів прокуратури у зв`язку з настанням підстав, передбачених підпунктами 1 і 2 пункту 19 цього розділу, щодо яких набрало законної сили рішення суду про поновлення на посаді прокурора у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, у тому числі у разі прийняття судом рішення про поновлення на посаді прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах.
Прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 цього пункту, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації.
Проходження атестації особами, зазначеними в підпункті 3 цього пункту, розпочинається з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження.
Пунктами 9-14 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ встановлено, що атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 7 цього розділу.
Прокурори та слідчі органів прокуратури, зазначені в підпунктах 1-4 пункту 7 цього розділу, мають право у строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації.
Атестація прокурорів проводиться кадровими комісіями Офісу Генерального прокурора, кадровими комісіями обласних прокуратур, утворення, визначення складу, періоду та порядку роботи яких, здійснюється Генеральним прокурором.
Предметом атестації є оцінка:
1) професійної компетентності прокурора;
2) професійної етики та доброчесності прокурора.
Атестація прокурорів включає такі етапи:
1) складення іспиту у формі анонімного письмового тестування або у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора. Результати анонімного тестування оприлюднюються кадровою комісією на офіційному вебсайті Генеральної прокуратури України або Офісу Генерального прокурора не пізніше ніж за 24 години до проведення співбесіди;
2) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
Атестація може включати інші етапи, непроходження яких може бути підставою для ухвалення кадровою комісією рішення про неуспішне проходження атестації прокурором. Перелік таких етапів визначається у Порядку проходження прокурорами атестації, який затверджує Генеральний прокурор.
Графік проходження прокурорами атестації встановлює відповідна кадрова комісія. Атестація проводиться прозоро та публічно, у присутності прокурора, який проходить атестацію. Перебіг усіх етапів атестації фіксується за допомогою технічних засобів відео- та звукозапису.
Відповідно до пункту 17 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ кадрові комісії за результатами атестації прокурора ухвалюють одне із таких рішень: рішення про успішне проходження прокурором атестації або рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
Наказом Генерального прокурора № 221 від 03 жовтня 2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі – Порядок №221).
За визначенням, що міститься в пункті 1 розділу І Порядку № 221, атестація прокурорів - це встановлена розділом II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-IX і цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.
Відповідно до пунктів 5 та розділу І Порядку № 221, предметом атестації є оцінка:
1) професійної компетентності прокурора (у тому числі загальних здібностей та навичок);
2) професійної етики та доброчесності прокурора.
Атестація включає такі етапи:
1) складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора;
2) складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки;
3) проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Для оцінки рівня володіння практичними уміннями та навичками прокурори виконують письмове практичне завдання.
Згідно із пунктами 8-9 розділу І Порядку № 221, за результатами атестації прокурора відповідна кадрова комісія ухвалює одне із таких рішень:
1) рішення про успішне проходження прокурором атестації;
2) рішення про неуспішне проходження прокурором атестації.
Форми типових рішень визначені у додатку 1 до цього Порядку.
Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.
Відповідно до пункту 11 розділу І Порядку № 221, особиста участь прокурора на всіх етапах атестації є обов`язковою. Перед кожним етапом атестації прокурор пред`являє кадровій комісії паспорт або службове посвідчення прокурора.
У разі неявки прокурора для проходження відповідного етапу атестації у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, кадрова комісія ухвалює рішення про неуспішне проходження атестації таким прокурором. Факт неявки прокурора фіксується кадровою комісією у протоколі засідання, під час якого мав відбуватися відповідний етап атестації такого прокурора.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 221, після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, кадрова комісія формує графік складання іспитів. Графік із зазначенням прізвища, імені та по батькові прокурора, номера службового посвідчення, інформації про дату, час та місце проведення тестування оприлюднюється на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора) не пізніше ніж за п`ять календарних днів до дня складання іспиту. Прокурор вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце складання іспиту з моменту оприлюднення відповідного графіка на офіційному веб-сайті Генеральної прокуратури України (Офісу Генерального прокурора).
Матеріалами справи встановлено, що на виконання рішення Окружного адміністративного суду від 26 лютого 2021 року у справі №640/23545/19 та постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відкриття виконавчого провадження від 23 березня 2021 року ВП №64917044 Офіс Генерального прокурора в особі Генерального прокурора видав наказ від 16 квітня 2021 року №365ц, яким:
1) скасував наказ Генерального прокурора від 29 жовтня 2019 року №1291ц про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України;
2) поновив ОСОБА_1 на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України.
У зв`язку із цим між позивачем та відповідачем було відновлено трудові правовідносини, позивач отримував заробітну плату, з якої до Державного бюджету сплачувалися обов`язкові платежі, йому зараховувався трудовий стаж, забезпечено робочим місцем у службовому кабінеті №241 у приміщенні за адресою: місто Київ, вулиця Князів Острозьких, 8 на території КП СПБ «Арсенал» та комп`ютерною технікою.
Наказом Генерального прокурора від 24 червня 2021 року № 1001ц ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце в управлінні організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу надавалась оплачувана щорічна та додаткова відпустка із виплатою допомоги для оздоровлення у розмірі середньомісячної заробітної плати на підставі наказу Офісу Генерального прокурора від 21 квітня 2021 року № 980-вц у період з 21 квітня 2021 року по 08 червня 2021 року.
Під час касаційного перегляду справи № 640/23545/19, Верховний Суд у постанові від 29 липня 2022 року, зазначив, що судами першої та апеляційної інстанції зроблено правомірний висновок що відповідно до пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ подана позивачем заява, для визначення її відповідності вимогам закону, мала містити у собі такі відомості: про переведення на посаду прокурора в обласну прокуратуру; про намір пройти атестацію; про надання згоди на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. У зв`язку з відсутністю у заяві позивача від 08 жовтня 2019 року третього та четвертого абзаців заяви, форма якої встановлена у додатку 2 до Порядку, відповідач зробив висновок що така заява не відповідає встановленій формі, що унеможливлює подальшу участь позивача у проходженні атестації.
Касаційний суд вказав, що листом від 09 жовтня 2019 року № 11/1/1-2069вих-19 Генеральна прокуратура України повідомила керівників кадрових підрозділів регіональних прокуратур, що у разі подання прокурорами заяв, які не відповідають встановленим формам, наведеним у додатках до Порядку, вони мають невідкладно повертатися відповідним прокурорам для належного оформлення. Заяви прокурорів та слідчих, які не відповідатимуть затвердженим формам, вважатимуться неподаними з відповідними правовими наслідками.
Проте у цьому листі відсутні посилання на відповідні правові норми, які передбачають визнання заяви неподаною через невідповідність її форми та змісту саме встановленій у додатку 2 до Порядку формі, а не вимогам пункту 10 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ та пункту 9 Порядку.
У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на пункт 1 розділу ІІ Порядку, зазначив про безпідставність висновку судів попередніх інстанцій про неврегульованість на нормативному рівні питання прийняття рішень при отриманні заяв, які не повною мірою відповідають за своїм змістом та формою вимогам Порядку.
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ після завершення строку для подання заяви, вказаної у пункті 9 розділу I цього Порядку, Кадрова комісія формує графік складання іспитів.
Посилання відповідача, що відповідно до цього пункту прокурори, які не включені до графіку, уважаються такими, що не подали заяву, є довільним трактуванням відповідачем цієї норми, яка лише передбачає наступний етап проведення тестування після завершення строку для подання заяв. На підставі цієї норми не можна визнати прокурора таким, що не подав заяву, лише через його відсутність у графіку складання іспитів.
Колегія суддів врахувала, що Законом № 113-ІХ визначено безальтернативну умову переведення прокурорів, які на день набрання чинності цим Законом займали посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах на посади прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, а саме лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим Законом.
При цьому, визначальною підставою для переведення прокурора на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах є рішення відповідної кадрової комісії про успішне проходження прокурором атестації.
Верховний Суд зауважив, що наказ про звільнення позивача є протиправним, водночас це не надає суду повноважень замість Комісії визнати позивача таким, що успішно пройшов атестацію.
Тож відсутність рішення про успішне або неуспішне проходження атестації не дозволяє суду дійти висновку про завершення цієї процедури для позивача.
Водночас, Офіс Генерального прокурора, як орган державної влади зі статусом юридичної особи публічного права, несе відповідальність за організацію і проведення в межах наданих йому повноважень відповідної атестації прокурорів.
Відтак, за встановлених у цій справі обставин Офіс Генерального прокурора має своїм обов`язком вжити належних заходів щодо розгляду його заяви про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора та про намір пройти атестацію з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Завершенням цієї процедури має бути відповідне рішення Кадрової комісії, при прийнятті якого слід взяти до уваги висновки цієї постанови.
З огляду на те, що ОСОБА_1 був поновлений на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України на нього поширювалась дія розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону №113-ІХ щодо обов`язкового проходження атестації, передбаченої цим розділом з етапу, на якому було прийнято рішення про неуспішне її проходження.
Зі змісту заяви позивача від 08 жовтня 2019 року (зареєстрованої 15 жовтня 2019 року за №213015-19) про переведення вбачається, що вона хоча і відрізняється за змістом, від нормативно затвердженої, проте зі змісту заяви є зрозумілим воля позивача, а саме те, що він бажає і згоден на переведення до Офісу Генерального прокурора, те, що він погоджується на проходження атестації, внаслідок чого є зрозумілим, що він дає згоду на обробку персональних даних під час проходження атестації.
На переконання суду, з моменту поновлення позивача на посаді, у відповідача виник обов`язок провести атестацію такого прокурора, а відтак, призначення проходження іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, було здійснено відповідачем у відповідності до норм Закону № 113-ХІ та Порядку № 221.
Суд наголошує, що Закон №113-IX передбачає лише дві умови зайняття посад прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, а саме: переведення прокурорів, які займали посаду прокурора на день набрання чинності цим Законом на підставі рішення кадрової комісії про успішне проходження атестації; успішне проходження добору на вакантні посади прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, які з`явилися після звільнення прокурорів за власним бажанням, неуспішного проходження прокурорами атестації або з інших підстав, особами, які не займали посаду прокурора на день набрання чинності цим Законом.
Тобто реалізація судового рішення про поновлення працівника на попередній роботі фактично здійснюється шляхом повернення трудових відносин у попередній стан, який існував до внесення у трудову книжку запису про звільнення.
Тому, з моменту прийняття відповідачем наказу від 16 квітня 2021 року №365ц, який є чинним та судовому порядку не скасований, у позивача виник обов`язок щодо проведення атестації. Відтак, доводи ОСОБА_1 щодо неправомірного включення його до графіку без його відома, без набуття статусу прокурора та згоди на проведення атестації є безпідставними. 
Допитані в судовому засіданні 03 лютого 2026 року в якості свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , а також в судовому засіданні 11 лютого 2026 року якості свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_8 надали пояснення, з яких вбачається, що у період з 16 квітня 2021 року по 20 вересня 2021 року позивачу нараховувалась заробітна плата на підставі табелів робочого часу Офісу Генерального прокурора та наказом Генерального прокурора від 24 червня 2021 року № 1001ц ОСОБА_1 тимчасово визначено робоче місце в управлінні організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора.
Свідок ОСОБА_6  суду показала, що займає посаду начальника управління забезпечення реалізації кадрової політики Департаменту кадрової роботи та державної служби Офісу Генерального прокурора. Працює в Офісі Генерального прокурора з 2020 року, саме в кадровому підрозділі, а в Генеральній прокуратурі з 2016 року. В 2019 році проводилась атестація працівників органів прокуратури, всі прокурори підлягали атестації. Для цього необхідно було подати заяву встановленої форми, відповідно до затвердженого генеральним прокурором Положення про порядок проведення атестації. Позивач подав заяву не встановленої форми, при цьому він погоджувався на проходження атестації при цьому не погоджувався з тими умовами, які зазначені в формі заяви, у зв`язку з чим позивач був звільнений з органів прокуратури, у зв`язку з не проходженням атестації. У подальшому рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 ОСОБА_1 був поновлений на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва Управління організації процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації процесуального керівництва досудового розслідування кримінальних правопорушень який підслідний Державному бюро розслідувань нагляду за додержання законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у сфері приватного обвинувачення у провадженнях офісу Генерального прокурора, але враховуючи вимоги статті 235 КзПП та відповідно до якої, особа яка була незаконно звільнена підлягає поновленню на тій посаді, яку вона обіймає в день звільнення позивач був поновлений на посаді наказом Генерального прокурора від 16.04.2021 №365-с на аналогічній посаді з якої його було звільнено в Генеральній прокуратурі України. У подальшому рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.02.2021 було змінено в апеляційній інстанції, яким було скасовано його поновлення в Офіс Генерального прокурора і поновлено саме на посаді в Генеральній прокуратурі України. Вказане рішення було залишено в силі постановою Верховного Суду. Після винесення рішення Окружного адміністративного суду міста Києва було підготовлено наказ, який було передано на підпис Генеральному прокурору, оскільки рішення приймає саме він, з яким позивача було того ж дня ознайомлено. Враховуючи правила внутрішнього трудового розпорядку прокурорів Офісу Генерального прокурора, а саме п.5 розділу І, у структурних підрозділах ведеться облік робочого часу прокурорів шляхом складання відповідною особою табелю обліку робочого часу. Після поновлення позивача такий табель складався безпосередньо працівником Департаменту – ОСОБА_7 , відповідно до посадових обов`язків державної служби, оскільки за нею було закріплено ці обов`язки, і підписувався свідком як керівником структурного підрозділу. Після поновлення позивач подав заяву про отримання відпустки у кількості 45 календарних днів, фактично позивач був поновлений 16 квітня, оскільки потребувала часу підготовка наказу, тому відпустка була надана з 22 квітня до 08 червня 2021 року включно у кількості 45 календарних днів. Відповідно до табелю обліку робочого часу позивача було відображено робочі дні з дня винесення і ознайомлення з наказом – 16 квітня (п`ятниця), 19 квітня (понеділок), 20, 21 (тобто вівторок і середа). З 22 квітня по 08 червня 2021 року було обліковано як надана відпустка. Під час передування у відпустці позивач звертався з привиду скарг, що його поновлено не в Офісі Генерального прокурора, а в Генеральній прокуратурі і що йому не визначено робоче місце. Оскільки позивач перебував у відпустці, виносити наказ про визначення робочого місця позивача підстав не було. Після виходу його з відпустки було винесено наказ про визначення його робочого місця в Управлінні організації прийому громадян з розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора. Оскільки відповідно до Закону №113 пов`язаного з реформуванням органів прокуратури та Перехідних і Прикінцевих положень (пункт 3) було зазначено, що якщо особа не пройшла атестацію, то конституційні функції виконуються в обмеженому порядку визначеному Генеральним прокурором. Тобто, фактично позивач не міг здійснювати процесуальне керівництво у кримінальних провадженнях, але міг виконувати іншу, доручену керівництвом роботу. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про прокуратуру» всі прокурори, не залежно від того, яке місце займають в органах прокуратури мають єдиний статус. Тобто, робота яка виконається безпосередньо на прийомі громадян є аналогічною тій роботі, яку може виконувати прокурор з іншими функціями. Позивачу було визначено місце безпосередньо в Управлінні організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора і було покладено на начальника цього управління забезпечити ведення табельного обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням позивачем вимог та правил внутрішнього трудового розпорядку прокурором Офісу Генерального прокурора затвердженого наказом Генерального прокурора №375. Враховуючи що табель обліку подається до 13 і 23 числа місяця , а наказ був підписаний 24 числа, тому облік часу за червень 2021 було підписано свідком та підготовлено ОСОБА_7 і до кінця місяця проставлено робочі дні. Але в подальшому ведення табелю покладалось на начальника Управління організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора. Після поновлення на роботі позивача, були внесені зміни до Положення про порядок проходження атестації прокурорів і до Закону України №113 в якому було визначено, що ті особи, які були поновлені на посаді навіть в Офісі Генерального прокурора вони підлягають атестації з того етапу на якому було завершено атестацію. Враховуючи, що атестація не розпочиналась і суд зазначив, що та форма заяви була подана позивачем вона відповідала вимогам Закону, матеріали стосовно раніше поданої заяви позивача було передано до Комісії з проходження атестації, в подальшому позивача було включено до графіку проходження атестації, які було розміщено на офіційному веб сайті Офісу Генерального прокурора. У зв`язку з тим, що позивач не з`явився для проходження атестації і від кадрової комісії надійшло відповідне рішення про неуспішне проходження атестації у зв`язку з неякою позивача із складання іспиту на знання законодавства. Було підготовлено наказ від 16.09.2021 про звільнення позивача з тієї посади на яку обіймав позивач. З приводу повідомлення про проходження атестації, повідомила, що позивач, як відомо свідку, спілкувався з безпосереднім керівником, який роз`яснив йому ввесь порядок проходження атестації. Окремо заяву йому не вручали, але враховуючи досвід роботи та знання законодавства. На сайті Офісу Генерального прокурора є інформація для прокурорів, у вкладці «атестація прокурорів», де розміщується графік проходження атестації і міститься інформація про проходження атестації прокурорів, слідчих Офісу Генеральної прокуратури, обласних прокуратур (регіональних), атестація місцевих, військових гарнізонів прокуратур. У кожній вкладці можна подивитись на яку дату призначено Комісією атестацію прокурорів, того чи іншого етапу. За 10 дів до атестації розміщується цей графік. Проте, що розміщений графік, всіх в усному порядку повідомляли, телефонували та нагадували аби звернули увагу про проходження атестації. Стосовно повідомлення позивача, не змогла сказати, оскільки пройшло багато часу. Порядок про проходження атестації не передбачає повідомлення прокурора про день проходження атестації. У 2022 році, після агресії рф, крім розміщення на сайті запроваджено повідомлення на електронну пошту кожного прокурора. Наразі, ці заходи були введені у зв`язку із військовим станом аби не було доступу до місця проведення атестації прокурорів. 
Пояснила, що після проведення структурних змін кожен працівник повинен бути попереджений про звільнення, у зв`язку із структурними змінами і він звільняться або переводиться на іншу посаду, відповідно до КзПП упродовж 2 місяців, з часу попередження. Пояснила, що позивачу таке попередження не вручалось, і тому останній не звільнявся. І фактично, те що відбулось скорочення в Офісі Генерального прокурора і введено нову посаду, ще не свідчить про те що людина не обіймає цієї посади і вона не звільнена. Існує порядок вивільнення посади, яка була скорочена, ліквідована або звільнена, назву якої було змінено. Вказала, що позивача було звільнено з тієї посади на якій він перебував. 
Стосовно терміну «визначення робочого місця», зазначила, що в КзПП є ст. 29, відповідно до якої було підготовлено і видано наказ про визначення робочого місця позивача, відповідно до якої, коли працівник призначається на посаду йому призначається робоче місце і таке робоче місце було визначено позивачу. 
Пояснила, що передання документів до Комісії про проведення атестації відбулось, з огляду на те що рішення про поновлення на роботі підлягає негайному виконанню і набрало законної сили в цій частині. Пояснила, що після реорганізації в Офіс Генерального прокурора міг бути призначений прокурор лише після призначення атестації, крім того як пройти добір. 
Заробітна плата позивачу виплачувалась відповідно до постанови КМУ, яка на той час регулювала порядок виплати по прокурорам Генеральної прокуратури України, які ще не були звільнені з органів прокуратури і продовжували процес проходження атестації. Аналогічно таким же чином відбувається табелювання осіб, поновлених в органах прокуратури. Пояснила, що не було підстав не підписувати табелю обліку робочого часу, зокрема позивача. 
Пояснила, що з 22 квітня до 08 червня 2021 року позивач перебував у відпустці, при цьому був поновлений на роботі з 16.04.2021, оскільки свідок не є безпосереднім керівником позивача, достеменно не змогла заначити чи виконував роботу позивач. Всі табелі обліку робочого часу працівників Офісу Генерального прокурора, в тому числі і працівників Генеральної прокуратури України перевіряються та підписуються відповідальним працівником Офісу Генерального прокурора, який перевіряє лікарняні, відпустки та чи правильно це відображено. 
Свідок ОСОБА_7 суду показала, що працює головним спеціалістом в Управлінні персоналом Офісу Генерального прокурора. Повідомила, що табелювала позивача після його поновлення на роботі до того часу поки не було наказу про прикріплення його до іншого управління. Пояснила, що перевіряє знаходження працівника на робочому місці, а не здійснює контроль його роботи. Перевірка знаходження на робочому місці працівника здійснювалась у тому числі через перевірку пропускної системи. Пояснила, що позивач поновлений на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва Генеральної прокуратури, оскільки такої посади немає в Офісі Генерального прокурора, а ведення фінансових, бухгалтерських відомостей здійснюється Офісом Генерального прокурора про що зазначалось в тебелі обліку робочого часу, оскільки це назва установи, яка здійснює ведення зазначених документів. Зазначила, що в табелі обліку робочого часу, виданого бухгалтерією зазначався Офіс Генерального прокурора, оскільки такої установи як Генеральна прокуратура України вже не існувало. Вкотре наголосила, що не здійснювала контролю щодо виконання посадових обов`язків позивачем, а лише здійснювала контроль робочого часу, та в подальшому вносила відповідні відомості в табель обліку робочого часу, адже контроль виконання посадових обов`язків позивачем не входить до посадових обов`язків свідка. 
Свідок ОСОБА_4 показала суду, що табелювала позивача, який на той час був закріплений за Управлінням організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора, оскільки до неї надходили відомості з бухгалтерії, за підписом керівника. Табелювання здійснювалось два рази на місяць – під час виплати авансу та заробітної плати. Пояснила, що це входить до її посадових обов`язків. Повідомила, що до її посадових обов`язків не входить перевірка роботи працівника, як і зміна формулювань чи назв на бланку обліку робочого часу. 
Свідок ОСОБА_8 показала суду, що на виконання судового рішення позивача було поновлено на посаді другого відділу процесуального керівництва Управління організації процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації процесуального керівництва досудового розслідування кримінальних правопорушень який підслідний Державному бюро розслідувань нагляду за додержання законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України. Наказом Генерального прокурора від 24.06.2021 №1001/с позивачу було тимчасово визначено робоче місце в Управлінні організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів Офісу Генерального прокурора. Цим же наказом, на свідка, як начальника управління покладено ведення обліку використання робочого часу та контроль за дотриманням позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку прокурорів Офісу Генерального прокурора, затвердженого наказом Генерального прокурора від 12.08.2020 №375. Позивачу було виділено робоче місце у службовому кабінеті №241, за адресою: вул. Московська, 8, м. Київ, на території комплексу «Арсенал», надано комп`ютерну техніку. Щодо виконання функцій та обов`язків позивача з липня по вересень 2021 року у зазначеному наказі не було. Оскільки Управління знаходилось в декількох приміщеннях, а саме по вул. Різницька, 13/15, та по вул. Московська, 8 на території комплексу «Арсенал». Пояснила, що як начальник Управління надає завдання керівникам відділів, а не безпосередньо прокурорам або головним спеціалістам. Зазначила, що табель обліку робочого часу є визначеної форми, і підписала табель обліку робочого часу ОСОБА_1 , як особи. В приміщенні в якому було виділено робоче місце позивача перебував заступник начальника Управління, керівники структурних підрозділів, які контролювали облік робочого часу позивача. Пояснила, що правила внутрішнього трудового розпорядку знаходяться у вільному доступі на сайті Офісу Генерального прокурора і вони обов`язкові для виконання всіма працівниками. Зазначила, що за ключем доступу до ЄРДР або до системи електронного документообігу позивач не звертався, оскільки це має бути ініціатива працівника. Табель обліку робочого часу не передбачає перевірку виконання певних завдань, оскільки це різні функції. Стосовно зазначення у табелі обліку робочого часу під час проходження атестації, то повідомила, що відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку, то прокурор повідомляє про свою відсутність керівника. А те що позивач не з`явився на проходження атестації, не означає, що він не був на робочому місці. Показала, що до компетенції свідка не входить забезпечення явки позивача до Комісії для складання іспиту та проходження атестації, оскільки це особиста воля і бажання особи. 
Свідок ОСОБА_2 показав суду, показав суду що він є прокурором відділу Департаменту процесуального керівництва у кримінальних провадженнях пов`язаних з злочинами вчиненими під час окупації 2017-2018 років. Був головою Комісії під час проходження атестації позивачем. Як представнику кадрового Департаменту у травні 2021 було запропоновано очолити Кадрову Комісію Офісу Генерального прокурора, яка проводила атестацію прокурорів Офісу Генерального прокурора. 13.05.2021 свідка було включено в склад Комісії і призначено головою цієї комісії. До складу входило ще два прокурори і три представники делеговані міжнародними організаціями. Як правило проводили атестацію для прокурорів, які не пройшли атестацію у 2019 році, тому що це був останній етап після внесення змін до деяких законодавчих актів з питань реформи прокуратури на підставі якого по суті проводилась атестація. Це для прикладу були прокурори, які були на військовій службі і повертались з військової служби та набували повноважень прокурорів і підлягали атестації, прокурори, які перебували у довготривалих відпустках (соціальних). В тому числі почались атестації прокурорів, яких поновлював суд на роботі. Згідно Закону України №113 (прикінцеві та перехідні положення) було передбачено, що атестація це було право прокурора, а не обов`язок. Якщо він не користується цим правом, то закон забороняє приймати рішення про переведення його до Офісу Генерального прокурора. Серед таких осіб, були особи, які за рішенням судів, здебільшого Окружного адміністративного суду міста Києва, це були прокурори, які не подали заяви про проходження атестації у встановлений строк, прокурори, які подали заяви не встановленої форми і були звільнені, прокурори, які не прийшли на атестацію або не успішно її пройшли (не здали тестування, не пройшли успішно співбесіду). Позивача особисто не знав, тому що він працював у Департаменті, який територіально знаходився по вул. Борисоглібській і не їздили в центральний апарат. Як пригадує, прокурори, які поновлювались на посади, вони намагались як можна швидше проходити атестацію, тому що вони не були впевнені в рішенні, які переглядалися апеляційним або Верховним судом. Оскільки, навіть якщо рішення суду про поновлення буде скасовано, то вони вже успішно пройдуть атестацію і будуть працювати. Але на той час були суттєві суперечки в складі Комісії, тому що представники міжнародних партнерів, всіляко перешкоджали цьому, оскільки згідно порядку мало бути чотири голоси аби пройти атестацію. І ті справи, які стосувались звільнення у зв`язку з не успішним тестуванням і не пройшли співбесіду вони не голосували за включення їх в порядок денний та допущення до атестації на підставі рішення судів. Решта прокурорів (які не подавали заяви про атестацію або перебували в соціальних відпустках), переконували членів від міжнародних організацій аби їх включили до переліку осіб, які мають пройти атестацію. В тому числі включали жінок, які перебували в декретній відпустці, але не писали заяву про проходження атестації, тобто на той час всі заяви, які свідчили про те що прокурори не проти пройти атестацію, згідно процедур, вдалось переконати членів кадрової комісії, і здається 21.07.2021 проголосували за всі ті списки, які були надані Департаментом захисту інвестицій, тому що саме цей Департамент згідно з положенням організаційно забезпечував діяльність кадрової комісії, та організаційне проведення атестації. Вони накопичували у списках людей, які поновлювали на посадах суди, зокрема, і передавали на кадрову комісію вказані списки, для голосування. Комісія обговорювала всі кандидатури і на той момент уже було 10 рішень апеляційного суду, які свідчили на той момент, що практика суду, що якщо була заява прокурора про атестацію, яка не відповідала зразку, але там, де було видно волевиявлення прокурора про проходження атестації згідно встановленої процедури, то відмова і звільнення такого прокурора є незаконною. Перший етап тестування мав відбутися 02.088.2021, до того списку був включений зокрема і позивач. Комісія перевіряла явку по всім приміщенням, де проходила атестація, проголосувавши зафіксувавши тих, хто прийшов, і який в них був результат, і ті хто не прийшов. Потім, згідно з Порядком проведення атестації прокурорів, передбачено у триденний строк, ті прокурори, які не з`явилися могли подати підтверджуючі документи, які вказували на поважність причин не прибуття. Вони могли передати вказані документи, як в кадрову комісію так і безпосередньо секретарю комісії, була ще відповідна електронна пошта куди також могли подаватись відповідні заяви. Тобто, Комісія створила всі можливі умови для прокурорів аби вони могли реалізувати надане їм право. Не подали заяви лише три особи, зокрема і позивач. Коли Комісія зібралась третій раз – 10.08.2021, як пригадує свідок, він перебував у відпустці, визначено тимчасово виконуючим обов`язки голови комісії, де і зафіксовано зокрема факт неявки на тестування без поважної причини і подання документів, які б підтверджували поважність причин неявки. Закон передбачає, що якщо особа не прийшла на будь – який з етапів атестації і не подала заяву, в установленому законом порядку з підтверджуючими документами Комісія приймає рішення (це імперативна норма) про неуспішне проходження прокурором атестації. Рішення після підписання всіма членами комісії, актом передавали (всі рішення комісії із документами) на Офіс Генерального прокурора для прийняття відповідного рішення. Зокрема, було передано і рішення стосовно позивача – генеральному прокурору, на підставі якого було видано наказ про звільнення його з посади прокурора, у зв`язку з його неуспішною атестацією. Пояснив, адреси місця проведення атестації були розміщені на офіційному сайті в рубриці «атестація», а також «повідомлення, новини, оголошення», куди дублюється інформація, про прийняття кадровою комісією відповідного рішення про проходження атестації, де розміщується список (електронна таблиця) з роз`ясненням, де і як має проходити атестація. Крім того, у зв`язку з обстрілами, на електронну адресу прокурора (яка вказана в заяві на проходження атестації) направлялися дані про місце проходження атестації. Додатково телефонували та нагадували про тестування аби особа не пропустила тестування, оскільки це було їх право. Зауважив, що часто прокурори відслідковували дати проведення тестування аби відкрити лікарняний.
03.06.2021 генеральний прокурор підписав наказ №178 «Про внесення змін до Порядку проведення атестації прокурорів», який передбачив, що зокрема п.1.1 «…. Друге речення п. 4 розділу 1 викласти в редакції: «якщо складення відповідного іспиту було перервано чи не відбулося з технічних чи інших причин, які не залежали від члена комісії чи прокурора або ж у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації, комісія призначає новий час, дату проходження іспиту тестування або співбесіди», п. 1.2 «…..розділ 5 доповнити п.3-2 такого змісту «у разі скасування судом рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором, прокурор якого поновлено на посаді чи рішення про звільнення з посади за наслідками якого не приймалось з підстав визначених законодавством України, допускається кадровою комісією до того етапу атестації а результатами якого кадровою комісією прийнято відповідне рішення.», наказ набрав чинності 03.06.2021. КАС України передбачає. Зауважив, що серед осіб, які проходили атестацію не було жодного прокурора, який був поновлений на посаді в Офісі Генерального прокурора, оскільки КзПП передбачає поновлення на попередній посаді, з якої був звільнений. Оскільки механізм переходу на посаду прокурора Офісу Генерального прокурора, який визначений законом, не передбачає іншого способу або як через проходження атестації або через призначення на адміністративну посаду, таким Закон №113 передбачав такий механізм, тобто без атестації, але фактично атестація проходила в іншій формі. Там була комісія з добору керівного складу і вона фактично по суті проводила ті ж самі співбесіди. В даному випадку позивач не підпадав під категорію на призначення на адмінпосаду і відтак не мав проходити атестацію.11.07.2021 були внесені зміни до Порядку проведення атестації, оскільки члени комісії переймались тим, що лише змін внесених наказом генерального прокурора до Порядку для представників міжнародних організацій буде не достатньо. Зауважив, що ініціаторами змін перед депутатами були представники Офісу Генерального прокурора, які були членами Комісії про проходження атестації прокурорів. Зазначив, що колізія в законі відсутня, оскільки відсутнє, що прокурор по якому добровільно виконано судове рішення і по якому наприклад не набрало законної сили, що йому заборонено проводити атестацію. Оскільки Закон №113 передбачає, що прокурор має право подати заяву і пройти атестацію. 
Заяву, яку подав позивач у жовтні 2019 року генеральному прокурору, як засвідчив Окружний адміністративний суд міста Києва у лютому 2021 року, у рішенні, повністю свідчив про волевиявлення позивача проходити атестацію і тому звільнення було визнано безпідставним. Відтак, така заява була використана як така, що містила відповідне волевиявлення для розгляду питання кадровою комісією для включення його для проходження атестації. Зміни в Порядок проходження атестації щодо подання заяви стосувались тих випадків, коли прокурори до проходження атестації не подали такої заяви, тобто у них і волевиявлення не було. Тобто, якщо їх звільнили у зв`язку з тим, що вони не подали заяву, суд їх поновив, і звичайно для проходження атестації необхідна була заява. Позивач був поновлений на посаді в Генеральній прокуратурі України на тій посаді, яку він обіймав відповідно, і відповідно я прокурор Генеральної прокуратури України підлягав проходженню атестації, згідно Закону №113. Тобто, ніяких порушень закону не було. Якби позивач відкликав свою заяву або написав іншу заву про те, що він не бажає проходити атестацію кадрова комісія б не прийняла б рішення, оскільки б розуміла, що такого волевиявлення немає. Зауважив, що Закон №113 у чинній редакції передбачає можливість проходження атестації прокурорами генеральної прокуратури, регіональних та місцевих прокуратур, яких фактично вже не існує. Конституційний Суд перевіряючи норми Закону №113 зауважив, що на прокурорів Генеральної прокуратури, місцевих і регіональних прокуратур, яких фактично вже не існує, поширюється статус прокурора, не дивлячи на те, що вони не здійснюють повноважень, але на них поширюються питання оплати праці і гарантій матеріального забезпечення. Тобто на них поширюється дія норм Закону №113 щодо проходження атестації. В даному випадку мало значення тільки одне чи був наказ про поновлення на попередній посаді прокурора, звільненого раніше, на підставі рішення суду, тому і Закон №113, передбачав, що повноваження прокурорів (старих прокуратур – генеральної прокуратури, регіональних та місцевих), вони здійснюють свої повноваження до початку роботи нових органів (Офіс Генерального прокурора, окружних, обласних прокуратур) і це жодним чином не стосується питання правового статусу з яким пов`язано питання декларування, дотримання присяги, оплати праці, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку та інші питання, які впливають на статус прокурора, який регламентований законом України «Про прокуратуру». КПК України визначає статус прокурора кримінальному правопорушенні. 
Зауважив, що незгода з кадровим наказом Генерального прокурора того чи іншого прокурора, жодним чином не стосується діяльності кадрової комісії з атестації прокурорів, яка проводить атестацію на підставі Закону №113 і Порядку проходження прокурорами атестації. До кадрової комісії жодної заяви позивача про те що він заперечив проти проходження атестації не надходило, і комісія, відповідно до Закону №113 зобов`язана була розглянути заяву та прийняти рішення. За наявності заяви прокурора про відкладення, не проведення або відмову від атестації, таку б атестацію не проводили. Зокрема, і зв`язку із тим, що оскаржується відповідний наказ або рішення.
Зазначив, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду, залишеною без змін постановою КАС Верховного Суду позивача було поновлено на посаді з якої його було звільнено в Генеральній прокуратурі України. Закон №113 передбачав переведення в новий створений орган, а саме Офіс Генерального прокурора, таке було можливим лише після проходження атестації, а відмова ввід проходження атестації означала припинення повноважень прокурора та звільнення з посади. Свідок звернув увагу позивача, що рішення кадрової комісії від 10.08.2021 приймалось без його участі. Пояснив, що Закон №113, в загальних рисах окреслює порядок та умови проходження атестації. В даному випадку, вказаний закон не передбачає випадку яким чином діяти, якщо прокурор не з`явився і яким чином зафіксувати цей технічний момент. Тому Законом №113 було зазначено, що порядок проходження атестації затверджується Генеральним прокурором. Саме в цьому Порядку було визначено, яким чином фіксується факт неявки прокурора для проходження того чин іншого етапу атестації. Згідно д Порядком, Комісія давала можливість прокурору подати документи, які підтверджують факт поважності неявки протягом трьох днів після призначеної дати проходження атестації. Тобто, навіть через три дні після дати атестації. Отже, кадрова комісія у встановлений законом строк виконала всі умови Порядку. Заяви позивача з доданими підтверджуючими документами на підтвердження поважності відсутності на атестації не було встановлено Комісією. В разі, якщо у встановлений строк така заява до Комісіє не подана, Комісія приймає рішення (це імперативна норма), в даному випадку рішення, яке базується на нормативно – правових актах, кваліфікованою більшістю. Зазначив, що навіть якщо особу було поновлено на посаді в Офісі Генерального прокурора, відповідно до Закону №113, він мав пройти атестацію. 
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 113-ІХ (у редакції, на момент виникнення спірних правовідносин), за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих і військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Відтак доводи ОСОБА_1 про відсутність у нього статусу прокурора не знайшли свого підтвердження.
Не згода позивача із діями Офісу Генерального прокурора щодо його поновлення на посаді не є поважною причиною для не прийняття участі в атестації, обов`язковість проведення якої встановлена нормами чинного законодавства.
Судом встановлено, що станом на дату прийняття оскарженого рішення № 3 від 10 серпня 2021 року про неуспішне проходження прокурором ОСОБА_1 атестації набрала законної сили постанова Шостого апеляційного адміністративного суду про його поновлення саме на посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України з 30 жовтня 2019 року.
Водночас, діям відповідача щодо нібито неналежного, на думку позивача, виконання судового рішення по справі № 6640/23545/19 вже надано оцінку в межах судового розгляду справи №640/13363/21 та силу вимог частини 4 статті 78 КАС України не підлягають повторному дослідженню в межах розгляду даної справи.
Атестація прокурорів є спеціальною процедурою, що має на меті підтвердження здатності прокурорами виконувати свої повноваження на належному рівні за визначеними законом критеріями, шляхом здійснення оцінки їхньої професійної компетентності, професійної етики та доброчесності. Така атестація є обов`язковою складовою запровадженого Законом № 113-IX процесу реформування системи органів прокуратури та передбачає чітку процедуру та умови звільнення і переведення прокурорів до Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратур, що здійснюється на підставі відповідних рішень кадрових комісій про успішне або неуспішне проходження атестації.
Абзацами 3 та 4 пункту 11 розділу І Порядку № 221 передбачено, що у виключних випадках, за наявності заяви, підписаної прокурором або належним чином уповноваженою ним особою (якщо сам прокурор за станом здоров`я не може її підписати або подати особисто до комісії) про перенесення дати іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора, або дати іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної техніки, або дати співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, кадрова комісія має право протягом трьох робочих днів з дня отримання такої заяви ухвалити рішення про перенесення дати складення відповідного іспиту, проведення співбесіди для такого прокурора.
Заява має бути передана безпосередньо секретарю відповідної кадрової комісії не пізніше трьох днів з дати, на яку було призначено іспит, співбесіду відповідного прокурора. До заяви має бути долучена копія документу, що підтверджує інформацію про поважні причини неявки прокурора на складення відповідного іспиту, проходження співбесіди.
Отже, за правилами указаної правової норми перенесення дати складання відповідного іспиту/проходження співбесіди можливе лише у виключних випадках та за наявності доказів у підтвердження наявності поважних причин.
У постановах від 09 червня 2022 року у справі № 160/1343/21 та від 14 липня 2022 року у справі № 200/6875/20-а Верховний Суд вказав, що за правилами пункту 11 розділу І Порядку № 221 перенесення дати складання відповідного іспиту/проходження співбесіди можливе лише у виключених випадках та за наявності доказів у підтвердження наявності поважних причин.
З матеріалів справи вбачається, що позивач при першочерговому зверненні до суду із позовними вимогами про скасування наказу про його звільнення, в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначав про волевиявлення перейти до Офісу Генерального проходження та пройти атестацію, водночас при його поновленні на посаді не з`явився для проходження іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідальності здійснювати повноваження прокурора, у встановлені кадровою комісією дату, час та місце, причини неявки не повідомив, докази поважності не прибуття не надав, внаслідок чого кадровою комісією було прийнято рішення про неуспішне проходження атестації прокурором у відповідності до пункту 11 розділу І Порядку № 221.
Виходячи з наведеного у сукупності, суд дійшов висновку, що рішення Кадрової комісії Офісу Генерального прокурора з атестації прокурорів та слідчих Генеральної прокуратури від 10 серпня 2021 року № 3 про неуспішне проходження атестації ОСОБА_1 ґрунтується на нормах чинного законодавства є правомірним та таким, що не підлягає скасуванню.
З огляду на встановлення судом правомірності рішення від 10 серпня 2021 року № 3, прийнятий на підставі такого рішення наказ № 1338ц від 16 вересня 2021 року про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва, управління організації та процесуального керівництва у кримінальних провадженнях про злочини спеціальної категорії Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України на підставі рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації (підпункт 2 пункту 19 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури») з 20 вересня 2021 року також визнається судом таким, що прийнятий з урахуванням критеріїв, встановлених частиною 2 статті 2 КАС України. 
Похідні вимоги позивача про поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення з відповідача на користь позивача компенсації моральної шкоди у розмірі середнього заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення, спричиненої у наслідок підриву ділової репутації не підлягають задоволенню.
Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
З огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд зазначає, що решта доводів та тверджень учасників справи, у контексті наведених правових вимог, не впливають на висновки суду за наслідком розгляду даної справи.
Враховуючи положення статті 139 КАС України, розподіл судових витрат, судом не здійснюється. 
Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд
в и р і ш и в:
В задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Я.В. Горобцова 

Горобцова Я.В.