ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"27" травня 2026 р. справа № 300/1412/26
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Національного агентства з питань запобігання корупції (далі – відповідач, НАЗК) в якому просить суд: 
- визнати протиправною бездіяльність Національного агентства з питань запобігання корупції, що полягає в нерозгляді заяви від 17.02.2026 щодо проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме, ОСОБА_2 ;
- зобов`язати Національне агентство з питань запобігання корупції провести повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме, ОСОБА_2 у передбаченому порядку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач отримавши інформацію про можливе декларування недостовірних відомостей суб`єктом декларування, фактично не виконав покладений на нього законом обов`язок щодо належного розгляду відповідного звернення та не забезпечило здійснення перевірки викладених у ньому обставин. У результаті такої поведінки суб`єкта владних повноважень інформація про можливі порушення вимог фінансового контролю залишилася без належного реагування з боку органу, який відповідно до закону наділений повноваженнями щодо здійснення контролю за достовірністю декларацій. Уважає, що подана позивачем заява містила достатній обсяг фактичних даних, які об`єктивно потребували перевірки з боку відповідача у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання корупції», а також підзаконними нормативно-правовими актами, що регулюють порядок проведення повної перевірки декларацій. Однак, незважаючи на наведені у заяві обставини та обсяг наданої інформації, НАЗК не здійснило належного розгляду поданої заяви та не прийняло передбаченого законодавством рішення щодо проведення повної перевірки декларації ОСОБА_2 . Вказав про те, що НАЗК замість проведення належного аналізу викладених у заяві фактів та прийняття відповідного рішення у межах своїх повноважень відповідач обмежився формальним реагуванням на звернення позивача, що фактично призвело до залишення викладених у заяві обставин без належної перевірки. 
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 відкрито провадження в адміністративній справі, справу визначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач у поданому до суду відзиві заявлені вимоги не визнає, вказує про те, що 17.02.2026 позивач звернувся до Національного агентства з повідомленням щодо можливих порушень антикорупційного законодавства депутатом Калуської міської ради ОСОБА_2 . Вищевказане повідомлення було розглянуто посадовою особою Національного агентства відповідно до положень Закону України «Про запобігання корупції», в межах повноважень та за результатами розгляду викладеної у ньому інформації ОСОБА_1 надано обґрунтовану відповідь, що беззаперечно спростовує його твердження про допущення відповідачем по відношенню до нього протиправної бездіяльності. Зокрема, листом від 27.02.2026 Національне агентство повідомило ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з відсутністю в наданій ним інформації фактичних даних про набуття ОСОБА_2 та членами її сім`ї активів після 28.11.2019 та різниці між їх вартістю і законними доходами понад 1 505 250,00 грн, а також фактичних даних про відображення відомостей, що стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, питання щодо проведення повної перевірки декларації або моніторингу способу життя вказаної позивачем особи може бути вирішено після надання таких фактичних даних. Відтак, доводи ОСОБА_1 про те, що Національним агентством порушено його права є такими, що не відповідають дійсним обставинам. У свою чергу незгода позивача з отриманою на його повідомлення відповіддю не може свідчити про те, що Національним агентством було допущено бездіяльність, яка полягала у не прийнятті рішення чи у не вчиненні юридично значимих й обов`язкових по відношенню до нього дій. Щодо позовної вимоги про зобов`язання НАЗК провести повну перевірку декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, а саме, ОСОБА_2 у передбаченому порядку вказав, що така вимога є похідною від позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльності Національного агентства та відповідно є такою, що також не підлягає задоволенню, як безпідставна і необґрунтована. При цьому, повідомлення підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація містить фактичні дані, що вказують на можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону, які можуть бути перевірені. При цьому зазначає, що фактичні дані у повідомленні мають складатися з інформації про конкретні факти порушення встановлених Законом вимог, заборон та обмежень, вчинені особою, зазначеною у ч. 1 ст. 3 Закону. Таким чином, не будь-який лист, що отриманий Національним агентством в розумінні ч. 2 ст. 53-2 Закону вважається повідомленням про вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення передбачає безумовне вжиття Національним агентством заходів реагування. Відповідач наголошує, що подане позивачем повідомлення не містило в собі фактичних даних про порушення ОСОБА_2 вимог Закону, які б могли бути перевірені в межах повноважень Національного агентства. Водночас представник відповідача зазначив про те, що Національне агентство у своєму листі від 27.02.2026 повідомило позивача про те, що під час попереднього аналізу інформації було встановлено, що ОСОБА_2 та члени її сім`ї мали фінансову спроможність для набуття у власність об`єктів нерухомого/рухомого майна по вартості, яка визначена правовстановлюючими документами та вартості, що наявна в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, а також Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також Національне агентство у своєму листі звернуло увагу ОСОБА_1 на положення Закону, яким врегульоване порушене ним питання. Зокрема, на те, що відповідно до вимог п.п. а п. 2 ч. 1 ст. 46 Закону у декларації зазначаються відомості про об`єкти нерухомості, що належать суб`єкту декларування та членам його сім`ї на праві приватної власності, включаючи спільну власність, або знаходяться у них в оренді чи на іншому праві користування, незалежно від форми укладення правочину, внаслідок якого набуте таке право. Такі відомості включають вартість майна на дату набуття його у власність, володіння або користування. Інформація про вартість об`єкта декларування на дату набуття права відображається на підставі документа, відповідно до якого набуто право (за його наявності). Сторони є вільними в укладенні договору, визначенні його умов, зокрема, щодо предмета, ціни, строків тощо (ст. 628 Цивільного кодексу України). Згідно вимог ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін відповідно до умов правочину. Цивільне законодавство України не зобов`язує визначати ціну за ринковою оцінкою (крім випадків, прямо передбачених законом, наприклад у сфері приватизації тощо). У більшості цивільно-правових угод (купівля-продаж, дарування тощо) – ціна визначається сторонами довільно. Проведення оцінки об`єкта декларування з метою заповнення декларації не вимагається (п. 10 розділу III Порядку заповнення та подання декларації особи, уповноваженої на виконання функції держави або місцевого самоврядування затвердженого наказом Національного агентства від 08.11.2023 № 252/23). Також листом від 27.02.2026, останнього проінформовано, що під час попереднього аналізу інформації Національним агентством не здобуто фактичних даних, які підтверджують обізнаність ОСОБА_2 про наявність/вартість/користування об`єктами нерухомого/ рухомого майна, джерел походження коштів на їх придбання, а також отриманого доходу тощо членами сім`ї. При цьому, окремо у листі від 27.02.2026 відповідачем звернуто увагу ОСОБА_1 на те, що звітний рік (роки), за який (які) здійснюється відбір декларацій для проведення повної перевірки, визначається (визначаються) наказом Національного агентства. Так, наказом Національного агентства від 31.12.2025 № 388/25 «Про визначення звітних років, за які здійснюється відбір декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, для проведення повної перевірки у 2026 році» визначено, що у 2026 році для проведення повної перевірки (повторної повної перевірки) відбираються декларації, з 01.01.2026 – подані за 2024 звітний рік, з 01.06.2026 рік – декларації подані за 2024, 2025 роки. Разом з тим, питання не відображення ОСОБА_2 у декларації за 2025 рік об`єктів нерухомого/рухомого майна, може бути досліджено Національним агентством після подання декларації за 2025 рік. В свою чергу вищенаведені обставини в сукупності позбавляли Національне агентство об`єктивної можливості вжити передбачені Законом заходи фінансового контролю за наслідками розгляду повідомлення позивача, що стосувалося поданої ОСОБА_2 декларації (а.с.28-35).
Дослідивши подані сторонами документи та матеріали справи, розглянувши доводи сторін, наведені ними в письмових заявах, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановлено наступне.
Позивач 17.02.2026 направив на електронну адресу НАЗК повідомлення щодо можливих порушень антикорупційного законодавства депутатом Калуської міської ради ОСОБА_2 та просив внести відомості до ЄДРД за ч. 2 ст.209 ККУ та ч.2 ст.366-2 ККУ відносно ОСОБА_2 по вказаних у повідомленні фактах, провести досудове розслідування та про результати внесення відомостей та його проведення його повідомити (а.с.15).
Від НАЗК надійшла відповідь від 27.02.2026 № 204-01/12380-26, якою Національне агентство, зокрема повідомило про те, що набуття ОСОБА_2 та членами її сім`ї активів після 28.11.2019 та різниці між їх вартістю і законними доходами понад 1505250, а також відображення відомостей, що стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, під час попереднього аналізу відомостей, які містяться у реєстрах та базах даних, доступ до яких наявний у Національного агентства, не встановлено. Також у листі зазначено про те, що під час попереднього аналізу інформації встановлено, що ОСОБА_2 та члени її сім`ї мали фінансову спроможність для набуття у власність об`єктів нерухомого/рухомого майна по вартості, яка визначена правовстановлюючими документами та вартості яка наявна в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів та Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з відсутністю в наданій інформації фактичних даних про відображення ОСОБА_2 відомостей, що стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, питання щодо проведення повної перевірки декларації вказаної особи може бути вирішено після їх надання (а.с.19-20).
Позивач уважаючи, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Вказана норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі -КАС України), відповідно до яких у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Правові та організаційні засади функціонування системи запобігання корупції в Україні, зміст і порядок застосування превентивних антикорупційних механізмів, правила щодо усунення наслідків корупційних правопорушень регламентовані Законом України «Про запобігання корупції» від 14.10.2014 №1700-VII (далі - Закон №1700-VII, у відповідній редакції).
Статтею 4 Закону №1700-VII визначено статус Національного агентства з питань запобігання корупції, яке є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику.
Перелік повноважень НАЗК встановлено статтею 11 Закону №1700-VII, серед яких здійснення в порядку, визначеному цим Законом, зокрема, контролю та перевірки декларацій суб`єктів декларування, зберігання та оприлюднення таких декларацій, проведення моніторингу способу життя суб`єктів декларування (п.7-1).
Права Національного агентства визначені частиною 1 статтею 12 Закону №1700-VII, серед яких визначено, серед іншого:
1-1) одержувати в установленому законом порядку за письмовими запитами від державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для виконання покладених на нього завдань;
1-2) мати безпосередній автоматизований доступ до інформаційно-телекомунікаційних і довідкових систем, реєстрів, банків даних, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, користуватися державними, у тому числі урядовими, засобами зв`язку і комунікацій, мережами спеціального зв`язку та іншими технічними засобами. Отримання інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань здійснюється у порядку та обсязі, визначених спільним наказом Національного агентства та Генерального прокурора.
Обробку такої інформації Національне агентство здійснює з дотриманням законодавства про захист персональних даних та забезпечення таємниці, що охороняється законом;
2-1) отримувати інформацію з відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, у тому числі після внесення плати за отримання відповідної інформації, якщо така плата вимагається для доступу до інформації;
5-1) отримувати заяви фізичних та юридичних осіб про порушення вимог цього Закону, проводити за власною ініціативою перевірку можливих фактів порушення вимог цього Закону;
5-3) вносити приписи про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, захисту викривачів;
5-4) отримувати від осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності, їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань письмові пояснення з приводу обставин, що можуть свідчити про порушення правил етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших вимог та обмежень, передбачених цим Законом, щодо достовірності відомостей, зазначених у деклараціях осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування;
11-1) ініціювати проведення службового розслідування, вжиття заходів щодо притягнення до відповідальності осіб, винних у вчиненні корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, надсилати до інших спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції матеріали, що свідчать про факти таких правопорушень;
11-2) складати протоколи про адміністративні правопорушення, віднесені законом до компетенції Національного агентства, застосовувати передбачені законом заходи забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення.
У випадках виявлення порушення вимог цього Закону щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, захисту викривачів або іншого порушення цього Закону Національне агентство вносить керівнику відповідного органу, підприємства, установи, організації припис щодо усунення порушень законодавства, проведення службового розслідування, притягнення винної особи до встановленої законом відповідальності (частина 6 статті 12 Закону №1700-VII).
За частиною 7 статті 12 Закону №1700-VII у разі виявлення ознак адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, уповноважені особи Національного агентства складають протокол про таке правопорушення, який направляється до суду в порядку, визначеному Національним агентством.
У разі виявлення ознак іншого корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення Національне агентство затверджує обґрунтований висновок та надсилає його іншим спеціально уповноваженим суб`єктам у сфері протидії корупції.
Згідно статті 13 Закону №1700-VII уповноважені особи Національного агентства мають право проводити перевірки з питань, які цим Законом віднесено до повноважень Національного агентства. Розподіл обов`язків з проведення перевірок між уповноваженими особами Національного агентства здійснюється автоматизовано відповідно до порядку, визначеного Головою Національного агентства.
Відповідно до положень частинами 1, 2, 3 статті 51-1 Закону №1700-VII, НАЗК проводить щодо декларацій, поданих суб`єктами декларування, такі види контролю:
1) щодо своєчасності подання;
2) щодо правильності та повноти заповнення;
3) логічний та арифметичний контроль.
Національне агентство проводить повну перевірку декларацій відповідно до цього Закону.
Порядок проведення передбачених цієї статтею видів контролю, а також повної перевірки декларації визначається Національним агентством.
Повна перевірка декларацій НАЗК здійснюється відповідно до положень Закону №1700-VII.
Частиною 1 статті 51-3 Закону №1700-VII регламентовано, що повна перевірка декларації полягає у з`ясуванні достовірності задекларованих відомостей, точності оцінки задекларованих активів, перевірці на наявність конфлікту інтересів та ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів і може проводитися у період здійснення суб`єктом декларування діяльності, пов`язаної з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, а також протягом трьох років після припинення такої діяльності.
Повній перевірці підлягають декларації службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посади, пов`язані з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством.
Повній перевірці також підлягають декларації, подані іншими суб`єктами декларування, у разі виявлення в них невідповідностей за результатами логічного та арифметичного контролю.
Національне агентство проводить повну перевірку декларації на підставі інформації, отриманої від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел, про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей.
Національне агентство визначає порядок відбору декларацій для проведення повної перевірки та черговість такої перевірки на підставі оцінки ризиків, а також порядок автоматизованого розподілу обов`язків з проведення повної перевірки між уповноваженими особами Національного агентства.
Національне агентство за допомогою програмних засобів Єдиного державного реєстру декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, забезпечує ведення черги декларацій, відібраних для проведення їх повної перевірки, та інформує суб`єкта декларування про включення поданої ним декларації до зазначеної черги декларацій.
За частини 2 статті 53-2 Закону №1700-VII визначає, що вимоги до повідомлень (у тому числі анонімних) про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону та порядок їх розгляду визначаються цим Законом.
Повідомлення підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація містить фактичні дані, що вказують на можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, інших порушень цього Закону, які можуть бути перевірені.
Згідно частини 3 статті 53-2 Закону №1700-VII повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень, інших порушень цього Закону, здійснене через зовнішні або внутрішні канали повідомлення такої інформації, підлягає попередньому розгляду уповноваженою особою у строк не більше десяти робочих днів з дня внесення цієї інформації до Єдиного порталу повідомлень викривачів.
У разі якщо під час попереднього розгляду повідомлення встановлено, що воно не відповідає вимогам цього Закону, його подальший розгляд здійснюється у порядку, визначеному для розгляду звернень громадян, про що інформується особа, яка здійснила повідомлення.
У разі якщо під час попереднього розгляду повідомлення встановлено, що воно не належить до компетенції органу або юридичної особи, до якого (якої) воно надійшло, подальший розгляд такого повідомлення припиняється, про що інформується особа, яка здійснила повідомлення, з одночасним роз`ясненням щодо компетенції органу або юридичної особи, уповноважених на здійснення розгляду чи розслідування фактів, викладених у повідомленні.
У разі якщо за результатами попереднього розгляду повідомлення викладена у ньому інформація підтверджується, винні особи притягаються до дисциплінарної відповідальності уповноваженим на це суб`єктом відповідного органу або юридичної особи.
У разі якщо в ході проведення попереднього розгляду виявляються ознаки корупційного правопорушення чи правопорушення, пов`язаного з корупцією, матеріали передаються відповідному спеціально уповноваженому суб`єкту у сфері протидії корупції або Державному бюро розслідувань.
Особі, яка здійснила повідомлення, надається детальна інформація про результати попереднього розгляду, а також дисциплінарного провадження (якщо воно проводилося) у триденний строк з дня завершення відповідного розгляду чи провадження.
Процедуру проведення НАЗК повної перевірки декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, визначає Порядок проведення повної перевірки декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, затвердженого наказом НАЗК від 29.01.2021 №26/21 (далі – Порядок №26/21) (у редакції наказу Національного агентства з питань запобігання корупції від 13 листопада 2023 р. № 256/23).
Згідно з абзацом 6 пункту 2 розділу I цього Порядку недостовірні відомості у декларації - відомості, зазначені у декларації відповідно до статті 46 Закону, які відрізняються від відомостей, що містяться у правовстановлюючих документах, судових рішеннях, які набрали законної сили, реєстрах, банках даних, інших інформаційно-комунікаційних та довідкових системах, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих базах даних, реєстрах іноземних держав, інших джерелах інформації, на суму, що перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, та/або відомості, які не дають змоги ідентифікувати члена сім`ї суб`єкта декларування чи об`єкт декларування.
Згідно абзацу 7 пункту 2 розділу І Порядку №26/21 неточні відомості у декларації - відомості, зазначені у декларації відповідно до статті 46 Закону, які відрізняються від відомостей, що містяться у реєстрах, банках даних, інших інформаційно-комунікаційних та довідкових системах, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих базах даних, інших джерелах інформації, на суму, що не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації, та/або відомості, які не відповідають дійсності, але за сукупністю інших відомостей дають змогу ідентифікувати члена сім`ї суб`єкта декларування чи об`єкт декларування.
Пунктами 1-3 розділу ІІ Порядку №26/21 визначено, що оцінка ризиків декларації здійснюється програмними засобами Реєстру за результатами проведеного логічного та арифметичного контролю.
Етапами оцінки ризиків декларації є:
1) виявлення невідповідностей (ризиків) у декларації шляхом автоматизованого порівняння відомостей, що зазначені у декларації, з відомостями, наявними у реєстрах, банках даних, інших інформаційно-комунікаційних та довідкових системах, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування, до яких Національне агентство має автоматизований доступ;
2) виявлення інших невідповідностей (ризиків) у декларації програмними засобами Реєстру за результатами проведеного логічного та арифметичного контролю;
3) визначення вагових коефіцієнтів виявлених у декларації невідповідностей (ризиків);
4) розрахування показника рейтингу ризику декларації.
Результатом здійснення оцінки ризиків декларації є розрахований показник рейтингу ризику декларації, з урахуванням якого здійснюється відбір декларацій для проведення їх перевірки.
Складовими предмета повної перевірки декларації є: 1) з`ясування достовірності задекларованих відомостей; 2) з`ясування точності оцінки задекларованих активів; 3) перевірка на наявність конфлікту інтересів; 4) перевірка на наявність ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №26/21).
Згідно частини 2 розділу ІІІ Порядку №26/21 декларація, залежно від показника рейтингу ризику декларації, перевіряється за такими етапами:
1) визначення декларації, яка може бути перевірена автоматизовано;
2) перевірка відомостей, що зазначені або повинні бути зазначені у декларації, яка може бути перевірена автоматизовано, програмними засобами Реєстру (далі - автоматизована перевірка) відповідно до розділу IV цього Порядку;
3) повна перевірка уповноваженою особою декларації, яку не може бути перевірено автоматизовано або якою не пройдено автоматизовану перевірку (далі - повна перевірка) відповідно до розділу V цього Порядку.
Згідно пунктів 1-3 розділу V Порядку №26/21 повна перевірка проводиться у порядку черговості на підставі оцінки ризиків, зокрема, якщо:
1) декларація подана службовою особою, яка займає відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктом декларування, який займає посаду, пов`язану з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством, крім декларації, щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації;
2) у декларації, поданій іншим суб`єктом декларування, виявлено невідповідності (ризики) за результатами логічного та арифметичного контролю, крім декларації, щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації;
3) отримано інформацію від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей, у тому числі у декларації, щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації. Розгляд отриманої інформації здійснюється відповідно до вимог законодавства.
У разі наявності однієї з підстав, зазначеної у пункті 1 цього розділу, відібрані Національним агентством декларації для проведення повної перевірки автоматизовано розподіляються уповноваженим особам.
Якщо повна перевірка стосується декларації суб`єкта декларування, щодо інших декларацій якого у цей час проводиться повна перевірка, то нова перевірка розподіляється уповноваженій особі, яка проводить перевірку інших декларацій такого суб`єкта декларування.
Національне агентство під час проведення повної перевірки проводить перевірку відомостей, які зазначені або повинні бути зазначені в декларації відповідно до статті 46 Закону, з урахуванням складових предмета повної перевірки, що визначені в пункті 1 розділу III цього Порядку.
Щодо декларації, стосовно якої сформовано довідку про результати проведення автоматизованої перевірки декларації, відібраної для проведення повної перевірки відповідно до підпункту 3 пункту 1 цього розділу, проводиться повна перевірка відомостей, які зазначені або повинні бути зазначені в декларації відповідно до статті 46 Закону, з урахуванням складових предмета повної перевірки, що визначені в пункті 1 розділу III цього Порядку. Проведення такої перевірки не вважається повторною перевіркою.
Відповідно до пункту 4 розділу V Порядку №26/21, повна перевірка декларації передбачає такі дії:
1) аналіз відомостей про об`єкти декларування та їх порівняння з відомостями з реєстрів, банків даних, інших інформаційно-комунікаційних та довідкових систем, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи, органи місцевого самоврядування, відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, із судових рішень, які набрали законної сили, індивідуально-правових актів, інших джерел, що можуть містити інформацію про об`єкти декларування;
2) створення, збирання, одержання, використання та інша обробка документів чи інформації, у тому числі з обмеженим доступом, у тому числі за допомогою автоматизованих засобів, яка є необхідною для повної перевірки, з використанням джерел інформації, визначених у цьому Порядку;
3) звернення у разі необхідності до посадових та службових осіб державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, громадян та їх об`єднань для отримання письмових пояснень, їх розгляд і врахування з огляду на іншу отриману інформацію під час проведення повної перевірки відповідно до цього Порядку;
4) звернення у разі необхідності до суб`єкта декларування для отримання пояснень та копій підтвердних документів, їх розгляд і врахування з огляду на іншу отриману інформацію під час проведення повної перевірки відповідно до цього Порядку.
Відповідно до пункту 5 розділу V Порядку №26/21 під час повної перевірки Національне агентство використовує такі джерела інформації:
1) відомості, отримані з інформаційно-комунікаційних і довідкових систем, реєстрів, банків даних, у тому числі тих, що містять інформацію з обмеженим доступом, держателем (адміністратором) яких є державні органи або органи місцевого самоврядування, а також відомості з реєстрів, відкритих баз даних, реєстрів іноземних держав, судових рішень, які набрали законної сили, індивідуально-правових актів, інших джерел, що можуть містити інформацію, яка має відображатись у декларації;
2) документи та/або інформація, що надані суб`єктом декларування, стосовно якого проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом Національного агентства щодо документального підтвердження або пояснення зазначених у декларації відомостей, а також законності джерел отриманих доходів;
3) документи та/або інформація, у тому числі з обмеженим доступом, що надходять (отримані) від державних органів, органів місцевого самоврядування, нотаріусів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, спеціалістів, експертів, громадян та їх об`єднань, а також від державних та інших компетентних органів влади іноземних держав;
4) відомості із медіа, мережі «Інтернет», інших джерел інформації, які стосуються конкретного суб`єкта декларування та/або членів його сім`ї, містять інформацію про ринкову вартість (ціну) об`єктів декларування та інші фактичні дані, що можуть бути перевірені;
5) всі наявні в Національному агентстві відомості, у тому числі:
отримані Національним агентством під час проведення перевірок інших декларацій, поданих суб`єктом декларування та/або членами його сім`ї, іншими особами;
зібрані під час здійснення контролю декларацій за допомогою програмних засобів Реєстру, моніторингу способу життя суб`єкта декларування, спеціальної перевірки;
зібрані в результаті розгляду повідомлень викривачів, інших суб`єктів звернення;
отримані під час реалізації повноважень щодо моніторингу та контролю за виконанням актів законодавства з питань етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів у діяльності осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та прирівняних до них осіб, а також контролю за дотриманням вказаними особами обмежень щодо запобігання корупції;
6) інформація та/або документи, отримані від правоохоронних органів, у тому числі з матеріалів кримінальних проваджень, дозвіл на використання яких та посилання у документах Національного агентства на які наданий слідчим, детективом або прокурором відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України.
Пунктом 14 розділу V Порядку №26/21 визначено, що перевірка на наявність конфлікту інтересів полягає у встановленні на підставі даних, що зазначені або повинні бути зазначені в декларації, дотримання суб`єктом декларування обмежень щодо одержання подарунків, обмежень щодо сумісництва та суміщення з іншими видами діяльності, передбачених статтями 23, 25 Закону.
У разі виявлення під час повної перевірки реального чи потенційного конфлікту інтересів суб`єкта декларування уповноважена особа інформує про це структурний підрозділ апарату Національного агентства, що здійснює функції контролю за дотриманням законодавства з питань запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
Згідно з пунктом 8 розділу V Порядку №26/21, з метою здійснення повної перевірки декларації уповноважена особа Національного агентства має право направляти запити про надання документів чи інформації, у тому числі з обмеженим доступом, до державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, нотаріусів, суб`єктів господарювання незалежно від форми власності та їх посадових осіб, спеціалістів, експертів, громадян та їх об`єднань. Зазначені суб`єкти зобов`язані надати запитувані Національним агентством документи (копії документів) чи інформацію упродовж 10 робочих днів з дня одержання запиту.
Згідно з пунктом 12 розділу V Порядку №26/21, достовірність задекларованих відомостей перевіряється шляхом порівняння зазначених у декларації відомостей з даними, отриманими Національним агентством під час проведення контролю та повної перевірки декларації.
У разі виявлення Національним агентством під час проведення повної перевірки можливих недостовірних відомостей у декларації, неточної оцінки задекларованих активів, порушення вимог статей 23, 25 Закону, ознак незаконного збагачення чи необґрунтованості активів, а також з метою підтвердження достовірності відомостей, зазначених у декларації, уповноважена особа направляє відповідному суб`єкту декларування запит про надання копій документів, що підтверджують достовірність зазначених у декларації відомостей (за їх наявності) стосовно активів, розміщених за межами України, а також стосовно інших активів, коли інформація про них відсутня у Національного агентства, та пропозицією надати письмові пояснення відповідно до Закону. Такий запит направляється суб`єкту декларування за допомогою програмних засобів Реєстру, чи електронного зв`язку або на поштову адресу у строк не пізніше 15 робочих днів до дня завершення основного або продовженого строку проведення повної перевірки (пункт 16 розділу V Порядку №26/21).
Оформлення результатів проведення повної перевірки декларації регламентовано розділом VI Порядку №26/21, відповідно до п. 1 цього розділу, за результатами проведення повної перевірки декларації, у тому числі повторної, уповноважена особа складає та підписує довідку про результати проведення повної перевірки декларації у двох примірниках, один з яких після погодження відповідно до п. 3 цього розділу надсилається суб`єкту декларування.
Порядок відбору декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, для проведення повної перевірки та черговості такої перевірки на підставі оцінки ризиків, затверджений Наказом Національного агентства з питань запобігання корупції 07 грудня 2023 року № 284/23 (далі- Порядок №284/23) визначає процедуру відбору декларацій для проведення повної перевірки уповноваженою особою Національного агентства з питань запобігання корупції (далі - Національне агентство) та черговість такої перевірки на підставі оцінки ризиків.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 284/23 для проведення повної перевірки відбираються декларації у порядку черговості на підставі оцінки ризиків:
1) декларація службової особи, яка займає (займала) відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єкта декларування, який займає (займав) посаду, пов`язану з високим рівнем корупційних ризиків, перелік яких затверджується Національним агентством;
2) у декларації, поданій іншим суб`єктом декларування, виявлено невідповідності (ризики) за результатами логічного та арифметичного контролю;
3) отримано інформацію від фізичних та юридичних осіб, із медіа та інших джерел про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей (далі - інформація), у тому числі у декларації, щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації.
Згідно пункту 4 Порядку № 284/23 розгляд інформації, зазначеної у підпункті 3 пункту 3 цього Порядку, здійснюється відповідно до вимог законодавства. Попереднє вивчення інформації здійснює працівник Національного агентства у строки, визначені законодавством.
Якщо в результаті попереднього вивчення інформації встановлено, що інформація містить фактичні дані, що можуть бути перевірені, керівник самостійного структурного підрозділу складає обґрунтовану доповідну записку на ім`я безпосереднього керівника про наявність підстав для проведення повної перевірки декларації. Безпосередній керівник розглядає обґрунтовану доповідну записку і за наявності підстав для проведення повної перевірки спрямовує її до виконання реєстратору автоматизованої системи розподілу обов`язків з проведення перевірок та контролю між уповноваженими особами Національного агентства (далі - АСР), який реєструє відповідну інформацію в АСР з урахуванням вимог пунктів 8-10 цього Порядку (абзац 2 пункту 4 Порядку №284/23).
За пунктом 6 Порядку №284/23 за результатами оцінки ризиків декларації здійснюється ранжування декларацій, поданих за один звітний рік, від найвищого значення показника рейтингу ризику декларації до найнижчого з метою відбору декларацій для проведення їх повної перевірки.
Відповідно до пункту 7 Порядку №284/23 декларації для проведення повної перевірки відбираються за такими рівнями черговості, зокрема:
4) четвертий рівень - декларація, у тому числі щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації, стосовно якої відповідно до пункту 4 цього Порядку складено обґрунтовану доповідну записку про наявність підстав для проведення повної перевірки (повторної повної перевірки), якщо такі відомості стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 100 до 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.
За пунктом 8 Порядку №284/23 під час формування переліку декларацій для проведення їх повної перевірки забезпечується рівномірний відбір декларацій з рівнів черговості, визначених у пункті 7 цього Порядку. У разі відсутності декларацій за третім, четвертим рівнями черговості, для проведення повної перевірки відбираються декларації за першим рівнем черговості.
Враховуючи вищезазначене слідує, що одним із напрямків діяльності НАЗК, в межах визначених законодавством повноважень та прав, є повна перевірка декларацій службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище, суб`єктів декларування, які займають посаду, пов`язану з високим рівнем корупційних ризиків. Повна перевірка проводиться щодо декларацій відібраних у порядку черговості на підставі оцінки ризиків. Зокрема, підставою для повної перевірки може бути інформація, отримана від фізичних чи юридичних осіб, із засобів масової інформації та інших джерел. Така інформація має бути про можливе відображення у декларації недостовірних відомостей, у тому числі у декларації, щодо якої наявна довідка про результати проведення автоматизованої перевірки декларації. Повідомлення про можливе вчинення корупційного правопорушення підлягає розгляду, якщо наведена у ньому інформація містить фактичні дані, що вказують на таке можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, та інших порушень Закону, які можуть бути перевірені Національним агентством. У разі якщо інформація не містить фактичних даних, які можуть бути перевірені, подальший розгляд повідомлення здійснюється у порядку, визначеному для розгляду звернень громадян. Попереднє вивчення інформації здійснює працівник Національного агентства у відповідні строки, визначені законодавством та за наслідками попереднього вивчення інформації, якщо буде встановлено, що інформація містить фактичні дані, що можуть бути перевірені, складається доповідна записка про наявність підстав для проведення повної перевірки декларації, та відповідно проводиться перевірка. В ході такої перевірки Національне агентство уповноважене вчиняти дії, здійснювати запити щодо отримання усієї необхідної інформації та матеріалів для проведення повної перевірки. За наслідками повної перевірки складається відповідна довідка та можуть бути застосовані заходи щодо притягнення до відповідальності службової особи відповідно до чинного законодавства.
Як встановлено судом, у своєму Повідомленні позивач зазначив про можливе вчинення корупційного правопорушення ОСОБА_2 , однак вказане повідомлення не містить фактичних даних, що вказують на таке можливе вчинення корупційного або пов`язаного з корупцією правопорушення, та інших порушень Закону, які можуть бути перевірені Національним агентством.
Суд зазначає, що вказані відомості у Повідомленні не зумовлюють проведення НАЗК фінансового контролю, повної перевірки декларацій ОСОБА_2 , позивачем за наданою інформацією, не надано фактичних даних про набуття ОСОБА_2 та членами її сім`ї активів після 28.11.2019 та різниці між їх вартістю і законними доходами понад 1 505 250,00 грн, а також фактичних даних про відображення відомостей, що стосуються майна або іншого об`єкта декларування, що має вартість, і можуть відрізнятися від достовірних на суму від 150 до 750 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених на дату подання декларації.
Суд враховує, виходячи з норм означеного вище законодавства, що фактичними даними є, зокрема, сукупність відомостей які містять в собі викладені обставини правопорушення, із зазначенням місця і часу його вчинення, особу, яка вчинила таке правопорушення та такі відомості мають відображати в собі конкретні та реальні факти порушення законних вимог, заборон або обмежень які можуть бути перевірені в межах компетенції та прав НАЗК, визначених законодавством.
Виходячи зі змісту Повідомлення та наданої відповіді, судом не встановлено порушень НАЗК під час перевірки зазначених відомостей заявлених позивачем та розмежування своїх прав та виключної компетенції відповідачем.
Суд наголошує, що надіслання Повідомлення та зазначення в них певних відомостей не є підставою для призначення перевірки уповноваженої особи.
Суд акцентує увагу, що отримавши Повідомлення, НАЗК спочатку проводить попередню перевірку та в разі наявності підстав для проведення повної перевірки складається доповідна записка та призначається повна перевірка декларацій. Відповідно в межах проведення повної перевірки декларацій НАЗК має повноваження та права щодо запитування, зібрання всієї необхідної інформації щодо суб`єкта декларування. Перевірці підлягають також відомості щодо заявленого конфлікту інтересів, та за відсутності підстав проводиться відповідна перевірка. Якщо Повідомлення не містить відомостей для проведення повної перевірки, таке Повідомлення розглядається як звернення громадян та надається відповідна відповідь.
Застосовуючи правові висновки сформовані в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 11.03.2025 у справі №320/10272/23 слід зазначити, що протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень треба розуміти як зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.
Як вбачається, за даною справою, НАЗК не встановивши під час попередньої перевірки відомостей, як підставу для проведення повної перевірки відомостей в деклараціях, фінансового контролю за активами, конфлікту інтересів, розглянуто Повідомлення як звернення громадян та надано відповіді. Тобто, відповідачем обрано форму поведінки визначену законодавством.
Відтак, судом не встановлено бездіяльність НАЗК під час розгляду Повідомлення позивача від 17.02.2026 та надання відповіді від 27.02.2026 № 204-01/12380-26.
Формальність підходу НАЗК до зазначених відомостей в Повідомленні, враховуючи вищезазначене, судом не встановлено.
Наведене у сукупності свідчить про те, що Повідомлення позивача були перевірені НАЗК відповідно до положень Закону № 1700-VII, в межах повноважень та за результатами перевірки викладеної в них інформації, надано обґрунтовану відповідь.
Відповідачем не було допущено по відношенню до позивача бездіяльності в частині розгляду його Повідомлень.
Враховуючи вищенаведені висновки суду, похідні заявлені вимоги не підлягають розгляду та вирішенню судом.
Щодо заявлених порушених прав позивача, суд вказує наступне.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
У контексті визначених частиною 1 статті 2 КАС України завдань адміністративного судочинства, звернення до суду є способом захисту порушених прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів позивача. Права, свободи та інтереси, які належать конкретній особі (особам) є предметом судового захисту.
Водночас за правилами ч. 1 та 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій.
Отже, захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року №18-рп/2004, поняття «порушене право», за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.
Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб`єктивних прав та обов`язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов`язку.
Відповідно до положень процесуального законодавства, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.
Відтак, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.
Суд вказує, що надіслана відповідь НАЗК не впливає на юридичне становище позивача, не змінює характеру й обсягу його прав і обов`язків та існуючого стану правовідносин.
Слід зазначити, що питання щодо проведення повної перевірки, перевірки з інших визначених законодавством підстав, в межах компетенції та прав НАЗК, може бути вирішено Національним агентством за вказаними в Повідомленні фактичними даними із повною та чіткою інформацією щодо суб`єкта перевірки, підстав для її проведення.
Обставин бездіяльності відповідача судом не встановлено, позивачем не доведено бездіяльність відповідача належними та достатніми доказами.
Судом не встановлено факту порушення відповідачем прав та охоронюваних законом інтересів позивача.
Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частинами 1 та 2 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
За статтею 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина 2 статті 74 КАС України).
Відповідно до статті 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
За пунктом 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абзац 2 частина 2 статті 77 КАС України).
Згідно частин 1-4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 5 статті 242 КАС України).
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін, вивчені судом, є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Враховуючи наслідки вирішення справи судом, підстави для розподілу витрат у справі відсутні.
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 139, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
у задоволенні позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Суддя  /підпис/  Скільський І.І.