ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

26 червня 2026 року	Справа №160/8468/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді	Прудника С.В. 	 	
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАТЕРА» в особі представника Афоніна Олександра Вікторовича до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів,-

ВСТАНОВИВ:

06.04.2026 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла сформована 05.04.2026 року через систему «Електронний суд» позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАТЕРА» в особі представника Афоніна Олександра Вікторовича до Південно-Східної митниці, в якій представник позивача просить суд:
- визнати протиправними та скасувати прийняті Південно-Східною митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 17.11.2025 року №UA110110/2025/000046/2 та від 29.12.2025 року №UA110110/2025/000053/2.
Означені позовні вимоги вмотивовані тим, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів прийняті відповідачем із істотним порушенням вимог Митного кодексу України, без наявності передбачених законом підстав для невизнання заявленої митної вартості за основним методом, без належного дослідження поданих декларантом документів та без дотримання обов`язкової послідовності застосування методів визначення митної вартості. Крім того, спірні рішення не містять належного обґрунтування числового значення скоригованої митної вартості, ґрунтуються на припущеннях та довідкових даних без індивідуалізованого порівняння товарів, що суперечить вимогам ст. 55 МК України та усталеній судовій практиці Верховного Суду.
За відомостями з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2026 року, зазначена вище справа була розподілена та 06.04.2026 року передана судді Пруднику С.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.04.2026 року вказану позовну заяву було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. ст. 160, 161 КАС України.
У встановлений ухвалою суду від 13.04.2026 року строк позивач усунув недоліки адміністративного позову.
17.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду прийнято до свого провадження означену позовну заяву та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду. 
05.05.2026 року від Південно-Східної митниці до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування своєї правової позиції відповідач зазначив, що рішення про коригування митної вартості товарів є законними та обґрунтованими, прийнятими у межах повноважень, визначених Митним кодексом України, та ґрунтуються на результатах здійсненого митного контролю із застосуванням системи управління ризиками. Зокрема, відповідач вказує, що під час митного оформлення товарів, задекларованих за електронними митними деклараціями від 17.11.2025 №25UA110110007051U2 та від 29.12.2025 №25UA110110007994U3, було виявлено розбіжності та невідповідності у поданих декларантом документах, які, на думку митного органу, унеможливлюють підтвердження заявленої митної вартості за основним методом. Відповідач наголошує, що проформи-інвойси, комерційні інвойси та банківські платіжні документи містять відмінності щодо номенклатури товару, кількості та загальної вартості, що, на думку митного органу, свідчить про відсутність належної ідентифікації оплати саме за оцінювані партії товару. У зв`язку з цим митний орган дійшов висновку, що подані SWIFT-документи не підтверджують фактичну оплату конкретного товару в розумінні статей 53 та 58 Митного кодексу України. Крім того, відповідач зазначає, що транспортні витрати не підтверджені належними документами від фактичних перевізників, а надані експедиторські документи, на його думку, не дають можливості встановити реальну вартість перевезення товару. У зв`язку з цим митний орган вважає, що заявлена транспортна складова митної вартості не може бути перевірена та документально підтверджена. Також у відзиві зазначено, що автоматизованою системою управління ризиками було ідентифіковано ризики заниження митної вартості на підставі інформації про попередні митні оформлення подібних товарів, у зв`язку з чим митним органом було здійснено контроль правильності визначення митної вартості та витребувано додаткові документи відповідно до статті 53 МК України. Оскільки декларантом, за твердженням відповідача, не було надано всіх витребуваних документів, митний орган вважав наявними підстави для відмови у визнанні заявленої митної вартості. Відповідач також посилається на положення статей 54, 57-64 МК України та стверджує, що у зв`язку з неможливістю застосування основного методу визначення митної вартості, ним правомірно застосовано резервний метод із використанням інформації з баз даних попередніх митних оформлень аналогічних товарів. Таким чином, на думку відповідача, оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів відповідають вимогам чинного законодавства, є обґрунтованими, прийнятими з дотриманням процедури митного контролю та не порушують прав позивача.
12.05.2026 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій останній наполягав на задоволенні позову, вказав на необґрунтованість доводів відповідача, підкреслив відсутність належного правового та доказового спростування позовних вимог, а також зазначив, що відзив ґрунтується на припущеннях і не містить доказів дотримання митним органом вимог Митного кодексу України щодо визначення митної вартості товарів.
13.05.2026 року від Південно-Східної митниці до суду надійшли заперечення щодо відповіді на відзив, у яких відповідач додатково зазначає, що доводи позивача, викладені у відповіді на відзив, є необґрунтованими, повторюють аргументи позовної заяви та не містять нових доказів, які б спростовували правомірність прийнятих рішень про коригування митної вартості товарів. Відповідач наголошує, що митним органом діяла у межах та у спосіб, визначений Митним кодексом України, а спірні рішення прийнято на підставі повного аналізу поданих декларантом документів із урахуванням виявлених розбіжностей, які унеможливили застосування першого методу визначення митної вартості. Крім того, зазначається, що застосування резервного методу є обґрунтованим, оскільки інформація, використана митним органом для коригування митної вартості, базується на даних попередніх митних оформлень і відповідає вимогам статті 64 Митного кодексу України. Також відповідач повторно звертає увагу, що доводи позивача щодо належного підтвердження митної вартості товару не підтверджуються належними та допустимими доказами, а надані документи містять розбіжності, які впливають на визначення числових значень складових митної вартості. У зв`язку з викладеним, відповідач просить суд врахувати наведені заперечення як додаткове підтвердження правомірності прийнятих рішень та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
26.06.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду даної справи на 30 днів.
Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 17.11.2025 для митного оформлення в режимі імпорту 3 найменувань товару «керамічний та фарфоровий кухонний посуд» загальною вагою 8 437,50 кг, який надійшов у контейнері № MRSU3712010 з Китайської Народної Республіки за прямим контрактом від 15.11.2023 № 20231115, укладеним із виробником «HENAN TRESUN ENTERPRISE CO., LTD.», декларантом подано до митного оформлення митну декларацію № 25UA110110007051U2 із заявленням митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (вартістю операції).
За результатами здійсненого митного контролю відповідачем 17.11.2025 прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110110/2025/000046/2 (далі – рішення № 46), яким визначену декларантом митну вартість товарів скориговано у бік збільшення із застосуванням другорядного методу визначення митної вартості - резервного методу (ст. 64 Митного кодексу України).
Зокрема, рішенням № 46 митну вартість товару № 1 за кодом згідно з УКТ ЗЕД 6911100000 скориговано з 1,2696 дол. США/кг до 3,1600 дол. США/кг, товару № 2 за кодом УКТ ЗЕД 6912002100 - з 1,2701 дол. США/кг до 3,8600 дол. США/кг, товару № 3 за кодом УКТ ЗЕД 6912002500 - з 1,4325 дол. США/кг до 3,8800 дол. США/кг.
18.11.2025, у зв`язку з незгодою з Рішенням № 46, декларантом у порядку частини сьомої статті 55 Митного кодексу України подано нову митну декларацію № 25UA110110007096U6, за якою товар випущено у вільний обіг із доплатою митних платежів у сумі 225 661,76 грн, з яких мито становить 53 375,88 грн, ПДВ - 172 285,88 грн.
Надалі, 29.12.2025 для митного оформлення в режимі імпорту 1 найменування товару «фарфоровий кухонний посуд» за кодом згідно з УКТ ЗЕД 6911100000 загальною вагою 20 970,00 кг, який надійшов у контейнері № FCIU9432010 з Китайської Народної Республіки за тим самим контрактом від 15.11.2023 № 20231115, декларантом подано митну декларацію № 25UA110110007994U3 із заявленням митної вартості товару за основним методом - за ціною договору.
За результатами митного контролю 29.12.2025 відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110110/2025/000053/2 (далі – рішення № 53), яким митну вартість скориговано у бік збільшення з 1,3163 дол. США/кг до 3,1600 дол. США/кг із застосуванням резервного методу визначення митної вартості.
У зв`язку із незгодою з Рішенням № 53, декларантом у порядку частини сьомої статті 55 Митного кодексу України подано нову митну декларацію № 25UA110110008011U8, за якою товар випущено у вільний обіг із доплатою митних платежів у сумі 520 407,84 грн, з яких мито становить 162 627,45 грн, ПДВ - 357 780,39 грн.
Таким чином, загальна сума додатково сплачених митних платежів у зв`язку з прийняттям оскаржуваних рішень становить 746 069,60 грн.
ТОВ «СТРАТЕРА» вважає рішення № 46 від 17.11.2025 та рішення № 53 від 29.12.2025 протиправними та такими, що підлягають скасуванню, посилаючись на порушення вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товарів та необґрунтованість її коригування із застосуванням резервного методу.
Незгода позивача з прийнятим рішенням про коригування митної вартості товарів, зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.
Оцінюючи рішення відповідача про коригування митної вартості товару на предмет його відповідності закону, суд виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Засади організації та здійснення митної справи в Україні, економічні, організаційні, правові, кадрові та соціальні аспекти діяльності митної служби України, забезпечення захисту економічних інтересів України, створення сприятливих умов для розвитку її економіки, захисту прав та інтересів суб`єктів підприємницької діяльності та громадян, а також забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи визначає Митний Кодекс України.
Статтею 1 Митного кодексу України встановлено, що законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Частиною 1 статті 7 Митного кодексу України, закріплено, що встановлені порядок і умови переміщення товарів через митний кордон України, їх митний контроль та митне оформлення, застосування механізмів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, справляння митних платежів, ведення митної статистики, обмін митною інформацією, ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, здійснення відповідно до закону державного контролю нехарчової продукції при її ввезенні на митну територію України, запобігання та протидія контрабанді, боротьба з порушеннями митних правил, організація і забезпечення діяльності митних органів та інші заходи, спрямовані на реалізацію державної політики у сфері державної митної справи, становлять державну митну справу.
Відповідно до вимог частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України, митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною першою статті 257 Митного кодексу України передбачено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.
Розділ ІІІ Митного кодексу України регулює питання митної вартості товарів та методи її визначення.
Відповідно до статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, що переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, яка використовується для митних цілей і базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною першою статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами першою–третьою статті 52 Митного кодексу України встановлено, що декларування митної вартості здійснюється декларантом під час декларування товарів, при цьому декларант зобов`язаний заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, та подавати митному органу достовірні відомості, що ґрунтуються на об`єктивних, документально підтверджених даних.
Разом із тим, положення статті 53 Митного кодексу України визначають вичерпний перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, а також порядок витребування додаткових документів у разі наявності розбіжностей, ознак підробки або відсутності відомостей, необхідних для підтвердження числових значень складових митної вартості.
Суд звертає увагу, що за загальним правилом контроль правильності визначення митної вартості здійснюється митним органом шляхом перевірки поданих декларантом документів, а застосування другорядних методів визначення митної вартості допускається виключно за наявності передбачених законом підстав (статті 54, 57, 58 Митного кодексу України).
Таким чином, законодавець встановлює презумпцію правильності заявленої декларантом митної вартості за умови подання належних документів, а обов`язок доведення наявності підстав для її коригування покладається на митний орган.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд, зокрема у постановах від 29.09.2020 у справах № 160/9473/19 та № 520/7041/19, митний орган не вправі довільно відходити від заявленого декларантом основного методу визначення митної вартості, а застосування другорядних методів можливе лише за умови доведення неможливості застосування попередніх методів та належного мотивування такого висновку. Верховний Суд наголосив, що рішення про коригування митної вартості є законним лише за умови наявності не формального, а змістовного обґрунтування з аналізом характеристик товару та джерел цінової інформації.
Судом установлено, що декларантом до митного оформлення подано повний пакет документів, передбачений частиною другою статті 53 МК України, а саме зовнішньоекономічний контракт, інвойси, проформи-інвойси, SWIFT-платежі, транспортні документи, рахунки перевізника, платіжні інструкції, калькуляції транспортних витрат та експортні декларації країни відправлення.
Надані документи містять відомості щодо: ціни товару, умов поставки, фактично здійснених платежів, транспортних витрат та походження товару, що в сукупності дозволяє визначити числові значення складових митної вартості.
Водночас у спірних рішеннях митного органу не наведено конкретних та належним чином обґрунтованих підстав, передбачених частинами третьою–четвертою статті 53 МК України, які б свідчили про необхідність витребування додаткових документів або неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Посилання митного органу на загальні сумніви щодо достовірності поданих документів, без зазначення конкретних розбіжностей, ознак підробки або відсутності обов`язкових відомостей, не відповідає вимогам закону та суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній у наведених постановах.
Щодо застосування резервного методу визначення митної вартості.
Згідно зі статтями 57-58 МК України кожний наступний метод визначення митної вартості може застосовуватися лише у разі неможливості застосування попереднього. При цьому митний орган зобов`язаний довести, чому саме попередні методи не можуть бути застосовані.
У спірних рішеннях митного органу зазначено про застосування резервного методу визначення митної вартості, однак відсутній належний аналіз неможливості застосування другого та третього методів (за ціною договору щодо ідентичних або подібних товарів). Також відсутні відомості про порівняння характеристик оцінюваного товару та товарів, ціни яких були використані як джерело інформації.
Як підкреслив Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 у справі № 160/9473/19, формальне посилання на дані митних баз без розкриття параметрів ідентичності або подібності товарів, умов поставки, комерційних умов та коригувань не може вважатися належним обґрунтуванням числового значення митної вартості.
Отже, застосування резервного методу у даному випадку здійснено без дотримання обов`язкової послідовності методів, визначеної статтею 57 МК України, що свідчить про протиправність дій митного органу.
Щодо обґрунтованості коригування митної вартості.
Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 4 частини другої статті 55 МК України рішення про коригування митної вартості має містити не лише формальне посилання на джерела інформації, а й обґрунтування числового значення скоригованої вартості, включаючи пояснення коригувань та порівняльний аналіз товарів.
Як вказано у постановах Верховного Суду від 29.09.2020 у справах № 160/9473/19 та № 520/7041/19, відсутність порівняння характеристик товару, який оцінюється, із товарами, взятими за основу для коригування, свідчить про порушення вимог мотивованості адміністративного акта та є підставою для його скасування.
У спірних рішеннях митного органу відсутній детальний аналіз ідентичності або подібності товарів, умов поставки, транспортних складових, а також відсутні пояснення щодо коригування цінових показників, що унеможливлює перевірку правильності визначеного числового значення митної вартості.
Таким чином, суд доходить висновку, що оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів прийняті з порушенням вимог статей 53, 57, 58, 55 Митного кодексу України, без належного обґрунтування підстав для витребування додаткових документів, без доведення неможливості застосування основного та другорядних методів визначення митної вартості, а також без належного мотивування числового значення скоригованої вартості.
Такі порушення є істотними, оскільки вплинули на результат прийняття рішень та призвели до необґрунтованого збільшення митних платежів позивача, що суперечить принципам законності, правової визначеності та належного урядування.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України"(п.58) суд вказує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків суду не спростовують.
Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення шляхом визнання протиправними та скасування рішень Південно-Східною митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 17.11.2025 року №UA110110/2025/000046/2 та від 29.12.2025 року №UA110110/2025/000053/2.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду в розмірі 8952,83 грн.
Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 8952,83 грн. підлягає стягненню з Південно-Східної митниці за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст. ст. 2, 77, 78, 139, 242-243, 245-246, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «СТРАТЕРА» в особі представника Афоніна Олександра Вікторовича до Південно-Східної митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів – задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати прийняті Південно-Східною митницею рішення про коригування митної вартості товарів від 17.11.2025 року №UA110110/2025/000046/2 та від 29.12.2025 року №UA110110/2025/000053/2.
Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю “СТРАТЕРА” (код ЄДРПОУ 40134110) за рахунок бюджетних асигнувань Південно-Східної митниці (код ЄДРПОУ 43971371) документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 8952,83 грн. (вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дві гривні 83 копійки).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С. В. Прудник