Справа № 489/481/26 
Номер провадження 2-а/489/24/26 

Рішення 
Іменем України

28 травня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради (далі відповідач) про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення
встановив
Позивач звернувся до відповідача з вищевказаним адміністративним позовом. Посилався на те, що 14.01.2026 відносно нього було винесено постанову №20/26, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. за ст. 152 КУпАП за те, що 07.01.2026 о 14:03 год. він порушив п.12.2.18 "Правила благоустрою, санітарного утримання території, забезпечення чистоти і порядку в місті Миколаєві", а саме: здійснив наїзд автомобілем (паркування) на бордюр та технічну полосу (пішохідна зона), що є об`єктом благоустрою по вул. 9 Слобідська біля перехрестя з вул. Пограничною в м. Миколаєві. Вказав, що його не було повідомлено про дату та час розгляду відносно нього адміністративних матеріалів, саму постанову складено без його присутності. У спірній постанові помилково зазначено державний номер реєстрації іншого автомобіля, до якого він не має жодного відношення. Єдине авто, яким він керує це Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на дружину. 
З цих підстав просив суд скасувати постанову адміністративної комісії при адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради №20/2026 від 14.01.2026, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. за ст.152 КУпАП.
Позивач подав заяву, якою вимоги підтримав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду відзив, в якому вказав, що обставини події полягали в тому, що водій транспортного засобу Volkswagen Tіguan сірого кольору, державні номерні знаки: НОМЕР_1 , здійснив наїзд на бордюр (бордюрний камінь), за адресою: вул. 9 Слобідська біля перетину з вул. Пограничною, чим порушив встановлені правила благоустрою та допустив можливе пошкодження елементів благоустрою (бордюр ний камінь, технічної полоси, зеленої зони). Водія вказаного авто у салоні не було. Працівниками адміністрації було залишено попередження на лобовому склі авто, щодо заборони паркування на об`єктах благоустрою. Надалі працівниками було продовжено роботу з іншими водіями за аналогічні порушення. В цей час з`явився водій Volkswagen Tіguan ( ОСОБА_1 ), відчинив автомобіль поклав у нього свої речі. Надалі Позивач спілкувався з працівниками адміністрації некоректно, зім`яв паперове попередження, залишене працівниками на лобовому склі автомобіля та перешкоджав подальшому складенню протоколу. Після прибуття працівників поліції ситуацію було врегульовано, що дало можливість продовжити оформлення матеріалів. Позивач відмовився підписувати протокол, надавати пояснення та забирати копію. У зв`язку з вказаними обставинами посадовими особами адміністрації було викликано працівників поліції для припинення правопорушення та забезпечення можливості належного виконання службових обов`язків.
Працівниками поліції було встановлено, що автомобіль Volkswagen Tіguan сірого кольору, державні номерні знаки: НОМЕР_1 належить дружині Позивача – ОСОБА_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Водночас Позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . З метою належного повідомлення особи про складання протоколу та забезпечення реалізації прав Позивача, копію протоколу з зазначенням дати, часу та адреси засідання адміністративної комісії Інгульського району направлено на обидві встановлені адреси особи поштовим відправленням, а також за допомогою месенджера “Viber”. Протокол разом з додатками був переданий секретарю адміністративної комісії Інгульського району для його розгляду на черговому засіданні - 14.01.2026, дата зазначена в тексті самого протоколу. Таким чином, слова Позивача щодо порушення його прав в частині ненадання протоколу для ознайомлення та надання пояснень не підтверджуються. Щодо зазначення в постанові помилково державного номеру реєстрації іншого автомобіля, зазначаємо, що фотофіксація порушення свідчить саме про порушення Правил благоустрою за участі транспортного засобу Volkswagen Tіguan сірого кольору, державні номерні знаки: НОМЕР_1 , який належить дружині Позивача – ОСОБА_2 , та яким керував безпосередньо Позивач. Допущена при складанні постанови про адміністративне правопорушення технічна помилка у вигляді зазначення номерного знаку « НОМЕР_2 » не впливає на розгляд справи по суті та фактичні докази, які стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, а також розгляд цього протоколу адміністративною комісією на підставі наявних матеріалів.
Позивач подав заперечення на відзив.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
14.01.2026 Адміністративною комісією при адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради відносно ОСОБА_1 винесено постанову №20/26 про накладення адміністративного стягнення. Встановлено, що він відповідно до протоколу №5 від 07.01.2026 о 14:03 год. порушив п.12.2.18 "Правила благоустрою, санітарного утримання території, забезпечення чистоти і порядку в місті Миколаєві", а саме: здійснив наїзд автомобілем (паркування), номерний знак НОМЕР_2 на бордюр та технічну полосу (пішохідна зона), що є об`єктом благоустрою по вул. 9 Слобідська біля перехрестя з вул. Пограничною в м. Миколаєві. На основі викладеного та керуючись ст.152 КУпАП адміністративна комісія постановила ОСОБА_1 накласти адміністративне стягнення в розмірі штрафу 1360 грн. 
Як слідує з наданого позивачем свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 т/з Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_2 . 
Представником відповідача до суду надано фотокопію зображення, на якому вбачається, що автомобіль Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_1 припаркований на бордюрний камінь (а.с. 21), хоча в постанові йдеться т/з Volkswagen Tiguan, д.н.з. НОМЕР_2 .
Також, представником відповідача надано скріншот переписки у месенджері Вайбер, з якого слідує, що "anchenko Рома Тех Надзо" надіслано копію протоколу, який є нечитабельним (а.с.22). Відомості про отримання його саме позивачем у вказаній переписці відсутні.
Відповідальність за ст.152 КУпАП передбачена за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.
Відповідно до розділу 13 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням міської ради від 16 травня 2013 № 28/10 (далі - Правила) об`єкт благоустрою – територія загального користування, парки, лісопарки, парки культури та відпочинку, парки – пам`ятки садово-паркового мистецтва, сквери, квітники, газони, спортивні, дитячі майданчики, пам`ятки культурної та історичної спадщини, майдани, площі, бульвари, вулиці, дороги, провулки, тротуари, шляхопроводи, мости, система вуличного освітлення, кладовища, прибудинкові території, території будівель та споруд інженерного захисту, територія підприємств, установ, організацій та закріплені за ними території на умовах договору;
Згідно з п. 12.2.18 Правил, відповідно до ст. 42 Закону України “Про благоустрій населених пунктів” порушенням цих Правил вважається наїзд на будь-якому автотранспорті на тротуари (крім випадків, передбачених Правилами дорожнього руху), пішохідні доріжки, зелені зони, декоративні огорожі та паркування на них.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.
Отже, засоби фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, є доказами у справах про адміністративне правопорушення.
Судом враховано невідповідність зазначення номерного знака припаркованого т/з Volkswagen Tiguan, який вказано у спірній постанові та зображеного на фотокопії, долученої до відзиву відповідачем. 
В такому разі, при виявлені зазначеної помилки, вищестоящий орган міг скасувати постанову, винесену з порушенням норм законодавства та в межах строку накладення адміністративного стягнення винести нову, з правильною ідентифікацією транспортного засобу. Як слідує з матеріалів справи, цього зроблено не було.
Зазначена неузгодженість породжує обґрунтований сумнів щодо наявності та достовірності доказів, на підставі яких особа, яка складала постанову, дійшла висновку про вчинення правопорушення.
Окрім того, відповідач вказує на неповідомлення його про час та місце розгляду справи відносно нього.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд зазначає, що оскаржувана постанова не містить відомостей про сповіщення позивача про розгляд справи про адміністративне правопорушення щодо нього. В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього. Суд критично відноситься до твердження представника відповідача про направлення копії протоколу з зазначенням дати та часу засідання адміністративної комісії на дві встановлені адреси, оскільки це не підтверджується жодними доказами. Окрім того, з наданої суду копії скріну з додатку Вайбер не можливо встановити кому саме відправлявся такий протокол. 
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 463/1352/16-а, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину, а згідно з частиною третьою цієї статті обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно п. 4 Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп/2010 конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64).
Європейський суд з прав людини, що у своєму рішенні від 10 лютого 1995 р. у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідачем у підтвердження правомірності прийнятого рішення не надано суду належних, допустимих, переконливих доказів.
Таким чином, оцінюючи надані в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, перевіряючи чи прийнято відповідачем постанову обґрунтовано, безсторонньо, добросовісно, розсудливо, пропорційно, суд приходить до висновку, оскільки відповідачем належним чином не доведено належними і допустимими доказами факту вчинення позивачем правопорушення, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.241-246,286 КАС України, суд
вирішив
Позов задовольнити.
Скасувати постанову адміністративної комісії при адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради №20/2026 від 14.01.2026, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1360 грн. за ст.152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Стягнути з Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в розмірі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Інформація про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: Адміністрація Інгульського району Миколаївської міської ради, адреса: 54003, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 1.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Суддя В. В. Кокорєв