Справа № 539/2404/26
Провадження № 2/539/1899/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 червня 2026 року м. Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючого судді – Алтухової О.С.,
за участю секретаря судового засідання – Павличенко О.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,- 
ВСТАНОВИВ:
22 травня 2026 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просила стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування своїх вимог вказала, що відповідач є батьком їх сина ОСОБА_3 20 грудня 2024 року, який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 проживає окремо, коштів на утримання сина не надає. 
05 червня 2026 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позов, в якому зазначив, що не згідний із твердженнями позивачки щодо неналежного утримання ним дитини та необхідності стягнення аліментів у заявленому порядку.
Протягом усього часу він добровільно та регулярно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позивача через мобільний додаток «Приват 24». Зазначені перекази здійснювалися систематично та в достатньому обсязі відповідно до його фінансових можливостей та потреб дитини, підтвердження чого є банківська виписка. 
Крім регулярного перерахування грошових коштів через мобільний додаток «Приват24», він також особисто забезпечував дружину та дитину необхідними коштами готівкою, які періодично передавав на сімейні потреби. Окрім цього, він систематично купував продукти харчування, предмети першої необхідності, засоби гігієни, а також медичні препарати та інші речі, необхідні для належного утримання та розвитку дитини. Таким чином, його участь в утриманні дитини не обмежувалася виключно безготівковими переказами, а здійснювалася комплексно та на постійній основі, що свідчить про належне виконання ним батьківських обов`язків та відсутність ухилення від матеріального забезпечення дитини.
На даний час він проходить службу в органах Національної поліції України на посаді поліцейського офіцера громади. Під час дії правового режиму воєнного стану службові обов`язки виконуються в умовах підвищеного навантаження, що передбачає ненормований робочий час, залучення до служби у вихідні та святкові дні, а також необхідність оперативного реагування на повідомлення громадян у будь-який час доби. У зв`язку зі специфікою служби він, як правило, вирушає на роботу рано вранці та повертається додому пізно ввечері. Незважаючи на значну зайнятість та службове навантаження, він постійно забезпечував дружину та дитину матеріально, регулярно перераховував грошові кошти через мобільний додаток «Приват24», передавав готівкові кошти, купував продукти харчування, медичні препарати та інші необхідні для сім`ї речі.
Вважає безпідставними будь-які твердження про його ухилення від виконання батьківських обов`язків, оскільки він сумлінно та в межах своїх можливостей брав участь у матеріальному забезпеченні дитини, а також продовжує визнавати свій обов`язок щодо її утримання.
Вважає, що при вирішенні справи суд повинен врахувати факт регулярного надання ним матеріальної допомоги, оскільки це свідчить про належне виконання батьківських обов`язків та відсутність ухилення від утримання дитини.
Він ніколи не відмовлявся від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини, постійно брав участь у її матеріальному забезпеченні, продовжує та готовий надалі добровільно надавати необхідну допомогу відповідно до своїх можливостей та потреб дитини.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, звернулася із заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 89, 263 ЦПК України, докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 , виданого 12 липня 2024 року Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 та змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». (а.с.4).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03 січня 2025 року Лубенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис за №1, батьками якого є ОСОБА_2 (батько) та ОСОБА_1 (мати).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачом аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України та як роз`яснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
На підставі викладеного та керуючись вимогами ст.ст. 180-183, 191 Сімейного кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Суд вважає, що такий розмір аліментів на утримання дитини забезпечить належний фізичний та моральний розвиток дитини, не суперечитиме законодавчо встановленому мінімальному розміру аліментів на дитину та відповідатиме потребам дитини, при цьому не порушить права відповідача.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.
Позивач при подачі до суду позовної заяви була звільнена від сплати судового збору, при таких обставинах, враховуючи те, що відповідач позов визнав, з нього слід стягнути судовий збір в розмірі 665,60 грн на користь держави.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 19, 76-81,89, 142, 263-265, 268,273, 279, 352-355, 430 ЦПК України, суд – 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , мешканки: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу, але не менше 50 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22 травня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст.265 ЦПК України:
- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .
- відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено та підписано 17 червня 2026 року.

Суддя Лубенського
міськрайонного суду О.С. Алтухова