УХВАЛА

27 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 947/25616/24
провадження № 61-4824ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Калараша А. А. (суддя-доповідач), Петрова Є. В., Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання будівництва самочинним та знесення,

ВСТАНОВИВ:

1. В провадженні Київського районного суду міста Одеси перебуває цивільна справа за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державного 
архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання будівництва самочинним та знесення.

2. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2026 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про застосування зустрічного забезпечення позову.

3. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 06 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2026 року повернено на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

4. 06 квітня 2026 року  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хаджа І. Д., засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Одеського апеляційного суду від 06 березня 2026 року.

5. Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

6. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

7. Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального та порушенням норм процесуального права. Заявник вважає, що 
норми ЦПК України, які регламентують механізм апеляційного оскарження судових рішень судів першої інстанції не повністю враховують специфіку зустрічного забезпечення позову, внаслідок чого виникла значна прогалина у процесуальному регулюванні. 

8. Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов наступних висновків.

9. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

10. Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

11. Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

12. У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.Такий перелік ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

13. Так, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) відмови у видачі судового наказу; 2) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову; 4) скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову; 5) зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення; 6) повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) відмови у відкритті провадження у справі; 
9) передачі справи на розгляд іншого суду; 10) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 11) затвердження мирової угоди; 
12) призначення експертизи; 13) визначення розміру судових витрат; 
14) зупинення провадження у справі; 15) закриття провадження у справі;
16) залишення позову (заяви) без розгляду; 17) окрема ухвала; 18) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 19) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 20) відмови ухвалити додаткове рішення; 21) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 22) повернення заяви про перегляд заочного рішення; 23) відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 24) поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 
25) виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню; 26) відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення; 27) розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця; 28) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 29) повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення; 30) звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 31) тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 31-1) скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 32) визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 33) тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; 34) оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини; 35) примусового проникнення до житла; 36) звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника; 37) відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 
38) повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; 39) повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу; 40) залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 41) відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні; 42) відмови у задоволенні заяви про зобов`язання боржника подати звіт про виконання судового рішення; 
43) прийняття або відмови у прийнятті звіту боржника про виконання судового рішення.

14. Вказаний перелік не містить ухвали про відмову у зустрічному забезпеченні позову. Отже, така ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

15. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга 
статті 353 ЦПК України).

16. Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 
2010 року № 3-рп/2010).

17. Ухвала про відмову у задоволенні заяви про зустріче забезпечення позову постановлена до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому заперечення на цю ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можливо включити до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене у цій справі.

18. Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення.

19. Оскільки відповідач оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2026 року, яка не входить до визначеного частиною першою статті 353 ЦПК України переліку ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги з підстав, визначених пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

20. Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають та є власним тлумаченням заявником норм матеріального та процесуального права. 

21. Верховний Суд зауважує, що повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 11 лютого 2026 року не є обмеженням права останньої на апеляційне оскарження судового рішення, а є дотриманням апеляційним судом основних завдань та засад цивільного судочинства, принципів законності та передбачуваності. Крім того, заявник не позбавлений процесуальної можливості в порядку, передбаченому частиною шостою статті 154 ЦПК України, повторно подати до суду першої інстанції клопотання про зустрічне забезпечення з обґрунтуванням підстав для такого забезпечення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин.

22. Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом апеляційної інстанції пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення, порушень норм процесуального права апеляційним судом не допущено, тому у відкритті касаційного провадження суд відмовляє.

23. Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою
ОСОБА_1 на ухвалу Одеського апеляційного суду 
від 06 березня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, про визнання будівництва самочинним та знесення.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі,
яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк