ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
Єдиний унікальний №335/1061/26 Головуючий в 1 інст. Сиротенко В.К.
Провадження №33/807/591/26 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року       місто Запоріжжя
Суддя Запорізького апеляційного суду Рассуждай В.Я., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , помічника командира-начальника юридичного відділу ВЧ НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, стягнуто судовий збір,-

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції встановив, що 29 січня 2026 року до Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя з ІНФОРМАЦІЯ_2 надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ДНЗ №32 від 2 січня 2026 року, складений відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що 22 січня 2026 року о 12 год. 30 хв., полковник юстиції ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді помічника командира-начальника юридичного відділу в військовій частині НОМЕР_2 в умовах особливого періоду (який настає з моменту введення воєнного стану відповідно до ст. 1 Закону України «про оборону України»), виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, всупереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, перебував на території тимчасового розташування військової частини (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду відмовився, що підтверджується висновком лікаря «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР від 22.01.2026 року №В-228, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що вона є незаконною та такою, що постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства, а висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи.
В обґрунтування своїх доводів зазначив, що ні протоколом про адміністративне правопорушення, ні оскаржуваною постановою суду не встановлено за якими ознаками (сукупністю ознак) було встановлено, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про відсутність об`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення.
Посилається на відсутність конкретизованого обвинувачення, зокрема які дії чи ознаки дають підстави для твердження щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння, що позбавляє права уповноважену особу здійснювати освідування, а відповідно виключають наявність складу адміністративного правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Зауважує, що в оскаржуваній постанові судом констатовано порушення ним ряду статей Статуту ЗСУ, зокрема ст.11 Загальні обов`язки військовослужбовців (стаття налічує 12 абзаців) - тобто слід розуміти, згідно з протоколом, що порушив всі 12 абзаців статті 11 Статуту внутрішньої служби, що свідчить про неконкретизоване порушення.
Звертає увагу, що з протоколу від 22 січня 2026 року ДНЗ №32 вбачається порушення ним ст.120 Статуту Збройних Сил України - Обов`язки командира взводу. В першому абзаці описової частини протоколу зазначена його посада та додано наказ про призначення на посаду помічника командира з правової роботи, але жодним чином не командира взводу.
Наголошує, що відповідно до ст.21-4, ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, за умов, визначених цим Законом. Проте, в протоколі про адміністративне правопорушення не міститься зазначення чітко визначеного військового обов`язку, підстав і часу його виконання у відповідності до ч.4 ст.24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", який би він виконував за обставин, вказаних у протоколі.
Вказує, що жодним процесуальним документом не підтверджено місце тимчасової дислокації військової частини, яке вказано в протоколі, а формулювання в протоколі «поблизу» є неконкретизованим та таким, що не дає підстав стверджувати, що саме це і було місце розташування військової частини, місця несення служби тощо, що є обов`язковим предметом доказування.
Звертає увагу, що в наказі начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 562/нагд від 03.12.2025 року відсутні прізвища посадових осіб, яким надано право складати протоколи про військові адміністративні правопорушення, в тому числі старшого офіцера відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ВСП майора ОСОБА_2 , а лише перераховано штатні посади, а не посадових осіб. 
Отже вважає, що протокол не містить підпису уповноваженої особи, яка його склала, а тому у суду були відсутні правові підстави для розгляду зазначеного протоколу, а відповідно і прийняття рішення. При цьому, протокол в порушення вимог Інструкції, затвердженої МОУ № 329 від 23.10.2021 р. скерований до суду з порушенням строку, протокол йому не вручався, Акт відмови не складався.
Крім того зазначив, що свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є військовослужбовцями, які є підпорядкованими один одному та проходять службу у одній військовій частині з ним. Отже, до показів вказаних свідків слід віднестися критично. Крім того, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення зазначені особи не опитувались, відповідно у суду були відсутні правові підстави для допиту вказаних осіб під час судового розгляду.
Щодо показів офіцера Військової служби правопорядку ОСОБА_2 зазначив, що в розумінні правової позиції, висловленої в постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 15.04.2020 року №489/4827/16а вбачається, що свідчення службової особи не можуть вважатись об`єктивними доказами у справі, оскільки така особа є представником суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за дотримання чинного законодавства. 
Просить скасувати постанову судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 18 лютого 2026 року про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП. Постановити нову постанову, якою провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Під час апеляційного перегляду справи ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Зазначив, що події, викладені в протоколі про військове адміністративне правопорушення, відбулися не під час виконання ним військового обов`язку та не на території тимчасового розташування військової частини. Додав, що він не перебував ні на лікарняному, ні у відпустці, а у нього був відпочинок. Однак, доказів даного факту надати суду не може.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , перевіривши доводи скарги, суддя апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги закону під час розгляду даної справи виконані судом першої інстанції.
Вирішуючи питання за доводами апеляційної скарги, суддя апеляційної інстанції констатує, що висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП засновані на досліджених в судовому засіданні доказах, отже є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відповідальність наступає за дії, передбачені частиною першою або другою цієї статті, зокрема ч. 1 - розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вчинені в умовах особливого періоду.
Відповідно до ч. 4 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" № 3543-XII від 21.10.1993 р., особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, сил оборони і сил безпеки, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і час демобілізації після закінчення воєнних дій.
24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан з 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено по теперішній час.
Як установлено судом, 22 січня 2026 року о 12 год. 30 хв., полковник юстиції ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді помічника командира-начальника юридичного відділу в військовій частині НОМЕР_2 в умовах особливого періоду (який настає з моменту введення воєнного стану відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України»), виконуючи обов`язки військової служби за призначенням, всупереч вимогам статей 11, 13, 120, 241 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1-4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, перебував на території тимчасового розташування військової частини (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду відмовився, що підтверджується висновком лікаря «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР від 22.01.2026 року №В-228, чим вчинив правопорушення передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Так, ч. 3 ст. 172-20 КУпАП передбачено відповідальність військовослужбовцями за правопорушення, вчинене в умовах особливого періоду.
Факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та винуватість ОСОБА_1 у його вчиненні за обставин, викладених в протоколі про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП від 22 січня 2026 р. серії ДНЗ № 32 підтверджується:
- поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5 наданими під час розгляду справи в суді першої інстанції, які підтвердили обставини, викладені в протоколі, зокрема те, що  ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, невиразну ходу, нечітку мову, його відвезли у медичний заклад, де ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с. 33);
- поясненнями ОСОБА_2 , який вказав, що обставини, викладені в протоколі відповідають дійсності (а.с.33);
- висновком КНП «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.01.2026 р. В-№228, відповідно до якого, ОСОБА_1 відмовився від повного медичного огляду (а.с. 5).
Згідно посвідчення офіцера серії НОМЕР_3 , виданого 9 лютого 2022 року т.в.о. начальника управління персоналу штабу військової частини НОМЕР_4 полковником ОСОБА_6 , ОСОБА_1 має військове звання – підполковник юстиції та займає посаду старшого юрисконсульта військової частини НОМЕР_4 відповідно до наказу командира ВЧ НОМЕР_4 № 10 від 13 січня 2022 року (а.с. 7-8).
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) ОСОБА_7 № 25 від 28 березня 2025 року підполковник юстиції ОСОБА_1 призначений наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 25 березня 2025 року № 402 на посаду помічника командира – начальника юридичного відділу, який прибув із військової частини НОМЕР_4 АДРЕСА_2 (а.с. 9).
З урахуванням наведеного та встановлених у справі обставин, зокрема того, що ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою та виконуючи обов`язки військової служби в умовах особливого періоду, перебував на території тимчасового розташування військової частини з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду відмовився, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що до показів свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_8 слід віднестись критично, оскільки вони є військовослужбовцями, які є підпорядкованими один одному та проходять службу в одній військовій частині, суддя апеляційного суду визнає безпідставними, оскільки згідно «Порядку направлення військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, та проведення такого огляду» затвердженого постановою КМУ № 32 від 12 січня 2024 року, у разі неможливості застосування спеціальних технічних засобів відеозапису такий огляд проводиться у присутності двох свідків. Не можуть бути залучені як свідки особи, які перебувають у відносинах підлеглості з особою, стосовно якої проводиться огляд, або особи, щодо неупередженості яких є сумніви. 
Разом з тим, апелянтом не надано доказів упередженості свідків.
Доводи апелянта про складання протоколу про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 172-20 КУпАП відносно нього не уповноваженою на те особою, спростовуються матеріалами справи.
Так, положеннями Інструкції зі складання протоколів та оформлення матеріалів про військові адміністративні правопорушення, затвердженої Наказом Міністерства оборони України від 23.10.2021 р. № 329 встановлений механізм складання протоколів про адміністративні правопорушення щодо військовослужбовців Збройних Сил України.
Додатком 1 до Інструкції затверджено форму протоколу про військове адміністративне правопорушення КУпАП.
Згідно п. 4 Розділу 2 Інструкції у протоколі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, імена, по батькові (за наявності) особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативно-правовий акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, імена та по батькові (за наявності), адреси свідків, понятих і потерпілих (якщо вони є); пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Відповідно п. 2 Розділу І Інструкції, протокол про військове адміністративне правопорушення щодо військовослужбовця (військовозобов`язаного) мають право складати:
командири (начальники) військових частин (військових навчальних закладів, установ) (далі - військова частина) щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;
командири (начальники) підрозділів, які уповноважені на те командиром (начальником) військової частини, щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;
посадові особи органів військового управління Збройних Сил України (далі - орган військового управління), органу управління Державної спеціальної служби транспорту (далі - орган управління ДССТ), які уповноважені на те відповідними начальниками органів військового управління, органу управління ДССТ щодо підлеглих військовослужбовців (військовозобов`язаних), у тому числі тимчасово;
посадові особи органів управління Служби правопорядку, які уповноважені на те відповідними начальниками органів управління Служби правопорядку.
Матеріали справи містять витяг із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (з адміністративно – господарської діяльності) від 3 грудня 2025 року № 562/нагд, за змістом якого суб`єкт складання згаданого протоколу про адміністративне правопорушення, який обіймає посаду, зокрема старшого офіцера відділення організації охорони, патрульно-постової служби, розшуку та діяльності ВСП в гарнізонах - майор ОСОБА_2 наділеним таким правом. 
Отже, протокол серії ДНЗ № 32 від 22 січня 2026 року складений у відповідності до вимог вищезазначеної Інструкції та наведеного вище Наказу, а тому доводи апеляційної скарги про те, що його складено не уповноваженою особою є безпідставними.
Посилання апелянта на відсутність в протоколі конкретизованого обвинувачення, зокрема які дії чи ознаки дають підстави для твердження щодо його перебування у стані алкогольного сп`яніння, що позбавляє права уповноважену особу здійснювати освідування, а відповідно виключають наявність ознак складу адміністративного правопорушення у вигляді відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не відповідають дійсності, оскільки відповідно до дослідженого протоколу про військове адміністративне правопорушення вбачається, що полковник юстиції ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, проходячи військову службу на посаді помічника командира-начальника юридичного відділу в військовій частині НОМЕР_2 в умовах особливого періоду був виявлений з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду відмовився, що підтверджується висновком лікаря «Обласний клінічний заклад психоневрологічної допомоги та соціально значущих хвороб» ЗОР від 22.01.2026 року №В-228.
З медичного висновку №В-228 від 22.01.2026 року вбачається, що за результатами медичного огляду о 13 год. 20 хвилин 22 січня 2026 року, лікарем встановлено у ОСОБА_1 алкогольне сп`яніння. Однак, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням технічного приладу «Алкотест» та надати для дослідження біологічний матеріал у виді сечі, ОСОБА_1 відмовився, внаслідок чого лікарем складений висновок - відмова від повного медичного огляду.
Таким чином, вказаний протокол відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, оскільки, в ньому зазначено: дату і місце його складення, відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, а також анкетні дані та підписи свідків.
Інші доводи ОСОБА_1 також не спростовують висновку суду щодо доведеності його провини у вчиненні військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Отже, висновки суду першої інстанції, викладені у постанові є обґрунтованими, належним чином вмотивованими, повністю відповідають фактичним обставинам справи, а суддя прийшов до правильного висновку про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах, встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження ні в матеріалах справи, ні під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, тому визнаються необґрунтованими.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
На підставі зазначеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 18 лютого 2026 року, якою на  ОСОБА_1  накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду     В.Я. Рассуждай
Дата документу  Справа № 335/1061/26