УХВАЛА

02 липня 2026 року 
м. Київ 
справа № 520/7268/24
провадження № К/990/28614/26
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Жука А.В., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі №520/7268/24 
за позовом ОСОБА_1 до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до суду із позовною заявою до Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (далі - відповідач) , в якій просив:
- визнати протиправним та скасувати наказ від 15.02.2024 №26 начальника поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Національної поліції України у частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ від 23.02.2024 №182 о/с начальника поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Національної поліції України у частині звільнення позивача зі служби в поліції;
- зобов`язати відповідача поновити позивача на службу в поліцію на посаді інспектора взводу № 3 роти № 3 батальйону № 1 полку УПОП № 3 ДПОП "ОШБ "ІНФОРМАЦІЯ_1";
- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 23.02.2023 до дня поновлення на посаді.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2026 у справі №520/7268/24 позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ від 15.02.2024 №26 начальника поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Національної поліції України у частині застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Визнано протиправним та скасувати наказ від 23.02.2024 № 82 о/с начальника поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Національної поліції України у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.
Поновлено ОСОБА_1 на службі в поліцію на посаді інспектора взводу № 3 роти № 3 батальйону №1 полку УПОП №3 ДПОП "ОШБ "ІНФОРМАЦІЯ_1" з 23.02.2024.
Стягнуто з відповідача на користь позивача середньомісячне забезпечення/заробіток/ за час вимушеного прогулу за період з 23.02.2024 по 02.02.2026 у сумі 166 765,05 грн (сто дев`яносто тисяч дев`ятсот вісімдесят шість гривень 00 копійок).
Рішення суду у частині поновлення на посаді (роботі) допущено до негайного виконання.
У задоволені решти позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 5 000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".
Постановою Другого апеляційного адміністративного суд від 14.05.2026 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу Департаменту поліції особливого призначення "Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України " ІНФОРМАЦІЯ_1 " - задоволено. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12.02.2026 скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із указаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, перевіривши матеріали якої, Суд зазначає таке.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Імперативними приписами частини четвертої статті 328 КАС України обумовлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у частинах другій і третій статті 328 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).
Суд звертає увагу, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для його скасування або зміни (статті 351 - 354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Крім того, скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
З урахуванням змін до Кодексу адміністративного судочинства України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
При цьому, в силу вимог частини другої статті 341 КАС України, Верховний Суд позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. А тому, суд касаційної інстанції не здійснює переоцінки зібраних у справі доказів та встановлених на підставі них обставин.
Суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження; такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, натомість, в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
В касаційній скарзі відсутні будь-які посилання на пункти 1-4 частини четвертої статті 328 КАС України. 
Водночас, позивач в змісті касаційної скарги зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 7 статті 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» , а саме:
-відсутністть конкретезації проведення процедури проводення службового розслідування та прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень за результатами розслідування;
-відсутність висновку щодо права повторно проводити службове розслідування суб`єктом владних повноважень з обставин, яким вже надавалась ним же оцінка.
Суд зауважує, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України, вимагає не лише констатації факту відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а й визначення норми (норм) права, що потребує висновку, підстав необхідності такого висновку у подібних правовідносинах (усунення колізій норм права, визначення пріоритету однієї норми над іншою, тлумачення норми, т.і.), а також зазначення, у чому, на думку заявника, полягає неправильне застосування норми права, щодо якої необхідний висновок Верховного Суду, та як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.
Перевіривши матеріали касаційної скарги, Суд дійшов висновків, що скаржник належним чином не обґрунтував підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України
Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин касаційну скаргу необхідно повернути як таку, що не містить підстав касаційного оскарження.
Керуючись положеннями статей 328, 330, 332, 359 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2026 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2026 року у справі № 520/7268/24 - повернути особі, яка її подала.
2. Копію даної ухвали надіслати учасникам справи у порядку, визначеному статтею 251 КАС України.
3. Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

………………………

А.В. Жук
Суддя Верховного Суду