КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 755/1489/25 Головуючий 1-ї інстанції: Козачук О.М.
Провадження № 33/824/466/2026 Доповідач: Яковлева В.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2026 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Яковлева В.С., з секретарем судового засідання - Родіоновою К.Є., за участю: захисника - адвоката Вовка С.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Федоренко Олега Павловича на постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 ,
В С Т А Н О В И В
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 ст.130, ст.124 КУпАП.
Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ч.1 ст.130 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на день розгляду справи становить 17 000 /сімнадцять тисяч / гривень з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 1 /один/ рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 гривень 60 копійок.
Провадження у справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, закрито у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року у справі N?755/1489/25. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 та ст.124 КУпАП - закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративних правопорушень.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги зазначає про те, що оскаржувана постанова є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції не доведено поза розумним сумнівом наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Зауважує, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено три ознаки: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Проте, долучений до справи відеозапис з нагрудної камери поліцейського категорично спростовує наявність цих ознак. Так, свідок ОСОБА_2 , яка перебувала безпосередньо поряд з ОСОБА_1 на місці події, двічі чітко заявляє про відсутність запаху алкоголю. На переконання захисника, за відсутності основної ознаки алкогольного сп`яніння, всі інші припущення про стан особи втрачають доказове значення. 
Захисник зазначає, що важливим є те, що сам свідок висуває альтернативну версію стану ОСОБА_1 , пов`язану не з алкогольним сп`янінням, а з травмою. Отже, і свідок, і самі працівники поліції визнають можливість того, що стан ОСОБА_1 був зумовлений не алкогольним сп`янінням, а травмою голови, отриманою під час ДТП.
Таким чином, симптоми струсу мозку та черепно-мозкової травми включають: порушення координації, сплутаність свідомості, неможливість чітко формулювати думки, дезорієнтацію - ті самі симптоми, які поліцейський помилково прийняв за ознаки алкогольного сп`яніння.
Зауважує, що відеозапис демонструє суттєві суперечності у діях та висновках самого поліцейського. Отже, працівниками поліції не доведено наявність у ОСОБА_1 об`єктивних ознак алкогольного сп`яніння, а відтак не існувало законних підстав для пропонування пройти огляд на стан сп`яніння.
Захисник зазначає про грубе порушення процедури огляду, через відсутність технічного засобу для огляду на місці.
Крім того, відеозапис однозначно фіксує, що ОСОБА_1 погодився на проходження огляду. Після цієї згоди поліцейський, не відходячи від ОСОБА_1 починає з`ясовувати можливість доставки технічного засобу. Лише після того, як йому повідомляють про неможливість швидко привезти прилад, поліцейський повторно ставить запитання про згоду на огляд. При цьому, обличчя ОСОБА_1 не видно на відеозаписі в цей момент, відповіді не чутно взагалі, замість ОСОБА_1 відповідає сам поліцейський. Отже, така форма фіксації «відмови» є неприпустимою. Якщо особа відмовляється від огляду, її відмова має бути чітко виражена та зафіксована.
Разом з тим, на відеозаписі відсутня будь-яка фіксація того, що поліцейський роз`яснив наслідки відмови від проходження огляду. Відсутність такого роз`яснення порушує право на захист та перетворює дії поліцейського на провокацію правопорушення замість його запобігання. 
Захисник звертає увагу на те що, відеозапис демонструє, що поліцейський не з`ясовує фактичні обставини у свідка, а необхідні йому показання. Ці показання не можуть бути покладені в основу обвинувачення, оскільки вони є послідовними, суперечливими та сформованими під впливом зацікавленості особи. 
Зауважує, що в даній справі не досягнуто стандарту доведення «поза розумним сумнівом». 
Таким чином, за наявності таких суперечностей в доказах, відповідно до принцип презумпції невинуватості, всі сумніви мають тлумачитися на користь ОСОБА_1 .
Переглянувши справу за апеляційною скаргою, заслухавши пояснення захисника, вивчивши матеріал справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 11.01.2025 року, о 23 год 47 хв., в м. Києві по вул. Ентузіастів, 37, керував транспортним засобом «Jeep Compass», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, нестійка хода. Від проходження огляду на стан сп`яніння у визначеному законом порядку водій відмовився. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України.
Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 11.01.2025 року, о 23 год 47 хв., в м. Києві по вул. Ентузіастів, 37 в порушення п 12.1 ПДР не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїзної частини та здійснив наїзд на МАФ, що призвело до пошкодження транспортного засобу, заподіяння матеріальних збитків.
Суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_1 та наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, виходячи з даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 218770 від 12.01.2025 року, даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 218798 від 12.01.2025 року, даних схеми дорожньо-транспортної пригоди, письмових пояснень свідка ОСОБА_3 , даних направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.01.2025 року, відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.
Доводи захисника про відсутність ознак сп`яніння, зокрема через показання свідка, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки наявність або відсутність окремої ознаки не має вирішального значення за умови встановлення їх сукупності, яка оцінюється судом у взаємозв`язку з іншими доказами. Більше того, процедура огляду і покликана провести перевірку та встановити наявність чи відсутність стану сп*яніння, ознаки якого виявили поліцейські. 
Посилання на те, що стан особи міг бути зумовлений травмою, є припущенням, але міг бути підтверджений в ході огляду на стан сп*яніння від якого відмовився ОСОБА_1 .
Твердження про суперечності у відеозаписі не знайшли свого підтвердження. Із досліджених матеріалів вбачається, що працівниками поліції послідовно зафіксовано наявність ознак сп`яніння та поведінку особи, що відповідала підставам для направлення на огляд, передбаченим законом.
Доводи апеляційної скарги про відсутність належної фіксації відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння спростовуються матеріалами відеозапису.
Як вбачається з дослідженого судом відеозапису, працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. При цьому спочатку ОСОБА_1 висловив згоду на проходження огляду, однак у подальшому, після повторного уточнення з боку поліцейського, чітко відмовився від його проходження, що підтверджується його відповідями, зафіксованими на відео. Зокрема, на повторне та третє запитання працівника поліції щодо проходження огляду ОСОБА_1 висловив однозначну відмову.
Таким чином, відмова від проходження огляду була висловлена добровільно, усвідомлено та неодноразово підтверджена, що виключає будь-які сумніви щодо її наявності та належної фіксації. 
Доводи щодо недопустимості показань свідка є оціночними та не спростовують інших, належних і допустимих доказів у справі. Сам по собі факт наявності альтернативних пояснень не нівелює доказове значення сукупності об`єктивних даних, зафіксованих технічними засобами.
Аргументи про недотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» є необґрунтованими, оскільки у справах про адміністративні правопорушення суд оцінює докази у їх сукупності відповідно до ст. 252 КУпАП, і в даному випадку така сукупність є достатньою, узгодженою та взаємо підтвердженою.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката Федоренко Олега Павловича залишити без задоволення. 
Постанову Дніпровського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя  Київського апеляційного суду В.С. Яковлева