КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД 	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2026 року Справа № 340/3286/25ДСК

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі: 
головуючого – судді Брегея Р.І.,
за участі секретаря судового засідання Шпак О.В.,
представників сторін Іванова О.В., Балакіної Т.А., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Кропивницький у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (у порядку письмового провадження) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроресурс – А» (далі – Товариство) до Кропивницької митниці (далі – Митниця) про визнання протиправним і скасування рішення щодо коригування митної вартості товару,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду зі заявою до Митниці про визнання протиправним і скасування рішення щодо коригування митної вартості товарів від 02 травня 2025 року.
Представник підтримав вимогу заяви.
Пояснив, що Товариство застосувало такий метод визначення митної вартості товару як за ціною договору.
Зазначив, що позивач надав усі документи, які встановлювали складові митної вартості товару.
Стверджував, що документи не містили розбіжностей і ознак підробки.
Звернув увагу, що до митної вартості товару включено витрати на його перевезення до митного кордону України. 
Митниця заперечила стосовно задоволення позову, подавши відзив на нього (а.с.47-50).
Представниця пояснила, що не надано належних доказів стосовно вартості перевезення товару до митного кордону України, так як між перевізником, з яким укладено договір, і тим, хто фактично перевіз вантаж, не встановлено зв`язку.
Зазначила, що не надано і доказів понесення витрат на страхування товару.
Такі обставини не дали змоги обчислити митну вартість товару за ціною договору.
Митну вартість товару встановлено за резервним методом.
29 травня 2025 року суд відкрив спрощене позовне провадження без виклику сторін (а.с.42-43).
30 березня 2026 року суд прийняв ухвалу про розгляд справи у тому ж провадженні, однак з викликом сторін (а.с.109-110).
Суд, вислухавши пояснення сторін і дослідивши матеріали справи, зробив висновок про задоволення позову з таких підстав.

Встановлені обставини і факти, що стали підставами звернення до суду.

Так, 25 липня 2024 року Товариство (покупець) і Shandong Changfeng Tyres Co Ltd (Китай) (далі – Товариство 2) (продавець) уклали контракт на постачання шин, кількість і вартість яких буде зазначено у рахунках-фактурах (а.с.7-13).
У контракті зазначено декілька умов поставки, одна з яких FOB (Кіндао (Китай)). 
У проформі-інвойсі від 17 січня 2025 року зазначено про постачання 12 видів пневматичних шин торгової марки «ONYX» для вантажних автомобілів на загальну суму 154346 доларів США (а.с.14).
14 і 20 січня 2025 року Товариство сплатило кошти у повному обсязі (а.с.15-16).
У інвойсі від 25 січня 2025 року зазначено про постачання пневматичних шин торгової марки «ONYX» на загальну суму 34980 доларів США (а.с.21).
Умова поставки – FOB (Кіндао (Китай)). 
Інвойс містить посилання на згаданий контракт (а.с.21).
Транспортуванням товару морем і суходолом до митної території України опікувалось Відкрите акціонерне товариство «Агрологістика ЛТ» (Литва) (далі – Товариство 3) на договірній основі з позивачем (а.с.65).
Шини за цим інвойсом помістили в один з 5 контейнерів, в яких транспортували продукцію Товариства 2 (а.с.17).
Вартість транспортування 5 контейнерів морем склала 32800 доларів США (а.с.17).
Вартість транспортування 5 контейнерів суходолом склала 22000 Євро (а.с.18). 
Товариство 3 склало довідку про транспортні витрати від 30 квітня 2025 року стосовно перевезення одного контейнера, в якому знаходились шини на суму 34980 доларів США, згідно міжнародної товарно-транспортної накладної №607 від 28 квітня 2025 року (а.с.76).
Загальна вартість перевезення одного контейнера за маршрутом Кіндао (Китай) – Кропивницький (Україна) склала 480714,03 грн (а.с.76). 
У довідці Товариство 3 зазначило, що вантаж не страхували (а.с.76). 
Згідно міжнародної товарно-транспортної накладної від 28 квітня 2025 року №607 перевізником є Приватне підприємство «Столес – Транс» (далі – Підприємство) (а.с.61). 
Перевозили контейнер, в якому знаходились шини загальною вагою 17840 кг (а.с.61).
30 квітня 2025 року Товариство подало до Митниці вантажно-митну декларацію (а.с.57).
Митна вартість товару – вартість шин і транспортні витрати.
У декларації зазначено, що умова поставки – FOB (Кіндао (Китай)). 
Разом з декларацією подано: контракт; специфікація; два платіжних доручення про сплату частини вартості товару; проформа – інвойс; інвойс; договір про транспортне перевезення; довідка про транспортні витрати; міжнародна товарно-транспортна накладна; сертифікат відповідності; інше (а.с.57).
Митниця зробила висновок, що не надано: належних доказів стосовно вартості перевезення товару до митного кордону України, так як між перевізником, з яким укладено договір, і тим, хто фактично перевіз вантаж, не встановлено зв`язку; доказів понесення витрат на страхування (а.с.55-56).
30 квітня 2025 року Митниця запропонувала Товариству надати: каталоги, специфікації, прейскуранти виробника товару; розрахунок ціни (калькуляцію); висновки про якісні і вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; додаткові документи на підтвердження митної вартості товару (а.с.55-56).
01 травня 2025 року Товариство надало лише сертифікат дистриб`ютора (а.с.47-49).
02 травня 2025 року Митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів (а.с.54).
Підстава – не надано: належних доказів стосовно вартості перевезення товару до митного кордону України, так як між перевізником, з яким укладено договір, і тим, хто фактично перевіз вантаж, не встановлено зв`язку; доказів понесення витрат на страхування.
Митна вартість склала 54057,30 доларів США.
Митну вартість встановлено за резервним методом, оскільки врахували митну декларацію про імпорт ідентичного товару, котрий розмитнювали 13 березня 2025 року зі застосуванням резервного методу (а.с.59).
Митну вартість за тією декларацією коригував інший митний орган (а.с.171).
Рішення про коригування митної вартості цього митного органу скасовано рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 04 червня 2025 року у справі №160/9271/25 (а.с.171). 
Позов подано до суду 18 травня 2025 року (а.с.1-5). 

Юридична оцінка, встановлених судом, обставин і фактів справи. 

Перш за все, Товариство застосувало такий метод визначення митної вартості як за ціною договору. 
Приписами пунктів 5 і 6 частини 10 статті 58 МК України встановлено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Товариство зарахувало витрати на такі цілі до митної вартості товару (480714,03 грн).
Приписами частини 2 статті 53 МК України передбачено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, – страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Перевезенням товару з порту Китаю опікувалося Товариство, а не Товариство 2 (продавець), що випливає з визначення умови доставки FOB (Кіндао). 
FOB – постачальник зобов`язаний доставити вантаж у вказаний порт, пройти митне очищення (експорт) та повністю завантажити товар на борт судна власним коштом.
Товариство і Товариство 3 повідомили, що товар не страхували.
Отже, у позивача не могли бути страхові документи.
Тому висновок Митниці про їх ненадання помилковий.
Таким чином митна вартість товару – вартість шин і транспортні витрати.
Позивач мав надати документи, які підтверджували, що кошти сплачені особі, з якою укладено договір про транспортне обслуговування і котра сама виконала зобов`язання або залучила іншу особу на відповідній правовій підставі.
Подання повного пакету документів для розмитнення товару – обов`язок, а не право декларанта. 
Договір про перевезення укладено з Товариством 3, а перевезення суходолом виконано Підприємством.
Товариство не надало Митниці документів, які б доводили взаємозв`язок між Товариством 3 і Підприємством у питанні перевезення, маючи такий обов`язок відповідно до приписів частини 2 статті 53 МК України.
Ненадання доказів взаємозв`язку Товариства 3 і Підприємства у питанні перевезення породили обґрунтовані сумніви, що Товариство розрахувалось з Підприємством, не укладаючи письмовий договір, у більшій сумі, аніж про це повідомило Товариство 3.
Тому в Митниці виникли і небезпідставні сумніви в правильності обчислення митної вартості, бо позивач не виконав обов`язок стосовно надання повного пакету документів.
Приписами частини 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Небезпідставні (обґрунтовані) сумніви у правильності обчислення митної вартості, які виникли у зв`язку з невиконанням Товариством обов`язку з надання повного пакету документів, надали Митниці право витребувати додаткові документи, у тому числі і ті, яких не надали відповідно до приписів частини 2 статті 53 МК України.
Товариство не надало документів, які підтверджували б, що кошти сплачені особі, з якою укладено договір про транспортне обслуговування і котра сама виконала зобов`язання або залучила іншу особу на відповідній правовій підставі.
Приписами пункту 2 частини 6 статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Ненадання таких документів надало Митниці право коригувати митну вартість відповідно до приписів частини 1 статті 55 МК України.
Цією нормою права встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. 
Приписами частин 2 і 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод – за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до приписів частини 1 статті 57 МК України наступним методом після основного є метод за ціною договору щодо ідентичних товарів.
Тобто, щоб застосувати цей метод, треба встановити імпорт ідентичного товару, який розмитнили за ціною договору (за першим методом).
Суд витребував у Державної митної служби України (далі – Служба) інформацію стосовно імпорту ідентичного товару за першим методом у максимально наближений час до 02 травня 2025 року (за 90 днів) (а.с.154-155).
Такий строк (90 днів) встановлено приписами частини 3 статті 62 МК України. 
Служба надала інформацію про імпортні операції у зазначений період (а.с.160-163, 174-176).
Серед них є дві імпортні операції про поставку ідентичного товару на таких же умовах доставки (FOB (Китай)), який розмитнили за першим методом (а.с.176). 
Отже, Митниця мала би коригувати митну вартість за другим методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів), а не за резервним методом. 
Підсумовуючи, суд зробив висновок про протиправність і скасування рішення про коригування митної вартості (порушення пункту 1 частини 2 статті 2 КАС України).
Таким чином позов належить задовільнити.
Рішення суду може стати підставою для повторного коригування митної вартості товару, що дозволено приписами частини 1 статті 55 МК України. 
Судові витрати складаються зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн і витрат на правничу допомогу – 6000 грн (а.с.24, 94-97) 
14 травня 2025 року Товариство і адвокат Іванов О.В. уклали договір про надання правничої допомоги (до звернення до суду) (а.с.94).
Загальна сума вартості послуг складається з гонорару у сумі 6000 грн.
16 травня 2025 року Товариство сплатило кошти (а.с.95-96). 
Судом встановлено, що адвокат опрацював документи і склав позовну заяву, в якій структуровано зазначив норми права, корті регулюють спірні правовідносини, сутність порушеного права і фактичні обставини справи, брав участь у 2 судових засіданнях і склав заяви (клопотання) з важливих процесуальних питань.
Приписами частини 9 статті 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Митниця заявила про неспівмірність витрат на правову допомогу (а.с.47-49).
Заявлена сума витрат на правничу допомогу прийнятна з урахуванням складності справи, затраченого адвокатом часу на виготовлення позову і процесуальних документів, значення для Товариства і кількості судових засідань.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Задовільнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроресурс – А». 
Визнати протиправним і скасувати рішення Кропивницької митниці від 02 травня 2025 року №UA901000/2025/000050/1 про коригування митної вартості товарів. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кропивницької митниці (код 44005668; вул.Лавандова,27Б м.Кропивницький Кіровоградська область) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроресурс – А» (код 39374096; вул.Перша Виставкова,29М м.Кропивницький Кіровоградська область) судові витрати у сумі 8422,40 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кіровоградського 
окружного адміністративного суду Р.І. БРЕГЕЙ