Справа № 459/1148/26 
Провадження № 2/459/499/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)
25 червня 2026 року Шептицький міський суд Львівської області 
в складі: головуючого – судді Новосада М.Д.
з участю секретаря судового засідання Фецан Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Шептицький за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

24.03.2026 позивач звернулася у суд з даним позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, що зареєстрований 05 листопада 2016 року та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку, починаючи стягнення з 23 березня 2026 року і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що подружні відносини між нею та відповідачем погіршилися з 2020 року. Основною причиною розпаду сім`ї є різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довіри. Вказує, що з 2022 року проживає в селищі Гірник. Вважає, що подальше спільне життя із відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам. Крім цього, ствердила, що відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі в додаткових витратах, самоусунувся від утримання дитини. Вказує, що їй важко матеріально, вона не може сама утримувати себе та дочку, тому просить позов задоволити.
Ухвалою від 26.03.2026 відкрито спрощене провадження та призначено розгляд справи з повідомленням сторін.
Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує.
Відповідач належно повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, підтвердження чого міститься в матеріалах справи. Однак, у судові засідання 08.05.2026, 25.06.2026 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву не подав.
Тому, суд на підставі ст. 280 ЦПК України провів заочний розгляд справи.
Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та згідно з ст.247 ЦПК України, без фіксування судового процесу.
Розглянувши позовну заяву, оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку.
Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.11.2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.11).
Від спільного подружнього життя у сторін є дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 (а.с.10).
Судом встановлено, що сімейне життя в сторін не склалося, вони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. 
За визначенням ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до ч.2 ст.112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. 
З точки зору сімейного законодавства, шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді чоловіка та жінки, однією із ознак сім`ї є спільне проживання та спільний побут подружжя.
Виходячи з обставин справи, умов проживання сторін та взаємовідносин у шлюбі, небажання позивачки продовжувати шлюб, суд приходить до висновку, що сім`я сторін поновлена бути не може, а тому шлюб між ними слід розірвати. 
Окрім цього, зі змісту позовної заяви вбачається, що тягар матеріального утримання дитини лежить на позивачці, відповідач відповідних коштів для цього добровільно не надає. 
Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно із ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. 
Як передбачено з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. 
Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси та потреби неповнолітньої дитини, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з дня звернення з даним позовом до суду, тобто з 24.03.2026 року і до повноліття дитини.
З врахуванням положень ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивачки слід стягнути сплачений нею судовий збір у розмірі 1331,20 грн за вимогу про розірвання шлюбу та в користь держави- 1331,20 грн за вимогу про стягнення аліментів. 
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
В И Р І Ш И В: 
Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2  (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 ) про стягнення аліментів та розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб між  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 ,зареєстрований 05.11.2016 Червоноградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 308 - розірвати. 
Стягнути з  ОСОБА_2  в користь  ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, починаючи з 24.03.2026 до повноліття дитини.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Стягнути з  ОСОБА_2  на користь держависудовий збір у розмірі 1331,20 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 25.06.2026.

Суддя: М. Д. Новосад