Справа № 130/369/24
Провадження № 22-ц/801/951/2026
Категорія: 10
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року	Справа № 130/369/24	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя – доповідач),
суддів: Ковальчука О. В., Панасюка О. С.,
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи: 
позивач (особа, яка подала апеляційну скаргу) ОСОБА_1 ,
відповідачка ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань № 4 в режимі відеоконеференції цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Слободянюком Андрієм Ігоровичем, на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року, постановлене у складі судді Грушковської Л. Ю. у м. Жмеринці, дата складення повного судового рішення відповідає даті його ухвалення, -
в с т а н о в и в :
В лютому 2024 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Скіця С. М. звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна.
Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 перебували у шлюбі з 23.08.2013 по 21.05.2020 року. В суді вже розглядалась справа про поділ майна подружжя (№ 711/1813/20), в межах якої позивач заявляв клопотання про збільшення позовних вимог від 22.08.2022 р. з метою встановлення судом усього обсягу спільно нажитого майна, однак суд йому відмовив, тому він змушений звертатися з цими вимогами у іншому цивільному позовному провадженні.
В період перебування у шлюбі ОСОБА_4 передала в позику ТОВ «ТД «Наші двері» 6 543 050,00 грн за Договором № 1про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 року, що встановлено заочним рішенням Придніпровського районного суду від 28.07.2021 р. у справі № 711/873/20, про існування якого ОСОБА_1 дізнався 20.08.2022 р., тобто безпосередньо перед зверненням з заявою про збільшення позовних вимог у справі № 711/1813/20. Передані в позику кошти були спільними коштами подружжя.
Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021 р. (справа № 711/1813/20) стягнуто з ТОВ «ТД «Наші двері» на користь ОСОБА_4 неповернуту суму позики в розмірі 5 952 000 грн (п`ять мільйонів дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі).
Окрім того, виявилось, що відповідачка мала депозитні рахунки, на які також були вкладені спільні кошти подружжя, про що позивач довідався випадково на початку січня 2022 року, коли на адресу спільної квартири сторін надійшов лист від АТ «Мегабанк» із запрошенням ОСОБА_4 забрати депозитний вклад за закінченням строку депозитного договору. 
Відтак позивач просив: визнати спільним сумісним майном подружжя грошові кошти, які містились в період 23.08.2013 до 21.05.2020 року на депозитних та поточних рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_4 в банківських установах; визнати спільною сумісною власністю подружжя кошти в розмірі 6 543 050,00 грн, які були надані ОСОБА_4 ТОВ «ТД «Наші двері» на підставі Договору № 1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 р та стягнути з ОСОБА_4 на його користь частину цих коштів: 3 271 525 грн та стягнути судові витрати.
Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що заявляючи позовні вимоги про визнання спільним сумісним майном подружжя та поділ коштів, які вносились на депозитні рахунки на ім`я позивачки ОСОБА_3 , позивач не взяв до уваги, що поділу підлягають не усі грошові кошти, які перебували в обігу у сім`ї впродовж спільного сімейного життя, а лише ті, які наявні на час припинення шлюбу. Оскільки у відповідачки на момент припинення шлюбних відносин станом на 21.05.2020 р. кошти на банківських рахунках відсутні, а тому вимога позивача щодо визнання спільним сумісним майном подружжя грошових коштів, які містились в період з 23.08.2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 на депозитних та поточних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.
Стосовно коштів, переданих в якості поворотної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері», суд встановив що в період шлюбу відповідачкою ОСОБА_4 було укладено договір позики б/н від 28.02.2019 з ОСОБА_5 , відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6 578 250 грн (245000 доларів США) для використання у фінансово-господарській діяльності ТОВ «ТД «Наші двері», співвласниками якого є позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 є та кожен із них має у статутному капіталі 50 %. 05 березня 2019 року на зборах учасників ТОВ «ТД «Наші двері» ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спільно вирішили надати дозвіл та уповноважити ОСОБА_4 на укладення Договору про надання безпроцентної фінансової допомоги в сумі 6 500 000,00 грн. зі строком повернення цієї допомоги до 31.01.2020 року (включно). Тому суд виснував, що не підлягають до задоволення позовні вимоги про визнання спільною сумісною власністю подружжя коштів в сумі 6 543 050 грн, наданих ОСОБА_4 ТОВ «ТД «Наші двері» на підставі договору №1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 та стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 3 27 1525 грн. як 1/2 частини цих коштів.
Не погодившись з прийнятим рішенням, 09 березня 2026 року ОСОБА_1 , діячи через свого представника адвоката Слободянюка А. І., через систему «Електронний суд», подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Основними доводами апеляційної скарги є наступне:
-Суд невірно виснував, що кошти, які містилися на депозитних рахунках в АТ «МЕГАБАНК» не відносяться до спільного майна подружжя, оскільки на момент припинення шлюбних відносин станом на 21.05.2020 року кошти на цих рахунках були відсутні. Суд не дав оцінку тій обставині, що кошти на депозитні рахунки були внесені відповідачкою під час перебування у шлюбі, а тому відсутність їх на час набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу(справа № 711/9192/19) не може бути підставою для відмови у їх поділі;
-Дійсно позивач та відповідачка є співвласниками ТОВ «ТД «Наші двері» та кожен із них має у статутному капіталі 50 %. В період перебування в шлюбі відповідачкою було укладено договір позики б/н від 28.02.2019 року з ОСОБА_5 , відповідно до умов якого останній передав відповідачці грошові кошти в розмірі 6 578 250 грн (245 000 доларів США) для використання у фінансово-господарській діяльності ТОВ «ТД «Наші двері». Суд першої інстанції вказав, що на зборах учасників ТОВ 05.03.2019 року він, позивач, погодився на те, щоб відповідачка надала в якості поворотної фінансової допомоги 6 500 000грн. Однак він про такі збори не знав, участі в них не приймав, на його прохання суд витребував у відповідачки оригінал протоколу і договору позики, укладеного з ОСОБА_5 , однак ця ухвала суду так і не була виконана, а тому суд не вправі був брати ці докази до уваги. Суд не взяв до уваги те, що кошти в розмірі 6 500 000 грн були наявні у подружжя, що підтверджується декларацією про майновий стан ФОП ОСОБА_1 за 2018 рік, де значиться сума одержаного доходу 7 054 707 грн, а вже в 2019 році (після надання фінансової допомоги ТОВ), сума доходу становить 1 362 287,83 грн
Відповідачка ОСОБА_6 30 березня 2026 року через систему «Електронний суд» подала відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення – без змін.
Основними доводами відзиву є те, що матеріалами справи встановлено і позивачем не заперечується, що станом на 21.05.2020 (дату припинення шлюбу) кошти на всіх депозитних рахунках відповідачки були відсутні, а саме: депозитний рахунок НОМЕР_1 закрито ще 24.05.2019 р., а кошти на рахунку НОМЕР_2 знято 18.05.2020, тобто до набрання законної сили рішенням про розірвання шлюбу. Відтак предмет поділу в цій частині об`єктивно відсутній. Позивач посилається на постанову Верховного Суду від 20.06.2018 р. у справі № 756/14404/18, але тлумачить її вибірково. Ця правова позиція стосується підстав для відносин спільної власності (момент набуття майна – під час шлюбу), а не правила про предмет поділу майна. Факт відкриття рахунку під час шлюбу сам по собі не зобов`язує до поділу вже витрачених і неіснуючих на момент поділу коштів. Протилежне тлумачення суперечить засадам справедливості і означало б, що будь-які кошти, які проходили через рахунок одного з подружжя, підлягають поділу незалежно від їх фактичної наявності – що є юридично неприйнятим. Позивач не довів, що кошти, зняті з рахунків до дати розірвання шлюбу, були витрачені відповідачкою в особистих інтересах, а не в інтересах сім`ї. Навпаки матеріали справи свідчать, що кошти з депозиту АТ «Мегабанк» в розмірі 192 358 грн були спрямовані на часткове погашення зобов`язань за договором позики від 28.02.2019 р., укладеним з ОСОБА_5 , тобто на спільні фінансові зобов`язання. Суд першої інстанції вірно встановив ключову обставину: кошти в розмірі 6 578 250 грн, передані ТОВ «ТД «Наші Двері» у вигляді поворотної фінансової допомоги, отримано відповідачкою в позику у ОСОБА_5 на підставі договору від 28.02.2019 р. Це означає, що зазначені кошти з самого початку є не власністю подружжя, а боргом – запозиченими коштами, які мали бути повернуті позикодавцю. 
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Слободянюк А. І. підтримав вимоги, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. Відповідачка ОСОБА_6 та її представник адвокат Архипенко О. А. в судове засідання не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлені належним чином, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення не відповідає вказаним вимогам закону.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований АДРЕСА_1 . Згідно з пенсійним посвідченням серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 має другу інвалідності (а.с. 9-11 том 1);
- 28.02.2019, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6 578 250 грн (245 000 доларів США) для використання у фінансово-господарській діяльності ТОВ «ТД «Наші двері», а ОСОБА_4 зобов`язалась повернути вказану суму в строк до 01.09.2019 (а. с. 182 том 1);
- згідно Протоколу №3 позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ТД «Наші Двері» учасниками ТОВ «ТД «Наші двері» від 05.03.2019 р., ОСОБА_1 (частка у статутному капіталі становить 50 %) та ОСОБА_4 (частка у статутному капіталі становить 50 %), було прийнято рішення про: надання дозволу та уповноваження директора ОСОБА_4 на укладення Договору про надання безпроцентної фінансової допомоги в сумі 6 500 000,00 грн., з 05.03.2019 року зі строком повернення цієї допомоги до 31.01.2020 року (включно); в договорі про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги визначити, що грошові кошти використовуються виключно на придбання товару (продукції) необхідної для господарської діяльності товариства. Заборонити використовувати отримані кошти на будь-які інші потреби товариства, чи його учасників; товари (продукція) які будуть придбані за ці кошти - є забезпеченням повернення отриманої допомоги, а тому товари (продукція) може бути притримані, чи на них бути звернено стягнення, у разі порушення будь-яких умов договору про надання безпроцентної фінансової допомоги; у разі не повернення (дострокове повернення) безпроцентної фінансової допомоги на це майно товариства звернення стягнення та накладається арешт з метою задоволення вимог надавача безпроцентної фінансової допомоги (а.с.185 том 1);
- 05.03.2019 року між ТОВ «ТД «Наші Двері» (Отримувач за договором) та ОСОБА_4 (Надавач за договором) було укладено Договір № 1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, згідно якого розмір поворотної фінансової допомоги за Договором становить та не може перевищувати за сумою наданих протягом року коштів 6 500 000,00 грн. (п. 2.1. Договору). Сторони погоджуються, що поворотна фінансова допомога, розмір якої визначено в п. 2.1. Договору в розмірі 6 500 000,00 грн., може надаватись як одним платежем, так і декількома (щомісячно, щоквартально, і т.д.), але в будь-якому разі, сума цих платежів у сукупності не повинна перевищувати розмір поворотної фінансової допомоги визначеної в п. 2.1. Договору (п. 2.2. Договору) (а.с.187-188 том 1);
- рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021, яке набрало законної сили 03.09.2021(справа № 711/873/20), стягнуто з ТОВ «ТД «Наші двері» на користь ОСОБА_4 безпроцентну фінансову допомогу (позику) за Договором №1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 року в розмірі 5 952 000 грн. Цим рішенням встановлено, що ОСОБА_4 надала безпроцентну поворотну фінансову допомогу ТОВ «ТД «Наші двері» на загальну суму 6 543 050,00 грн, термін повернення наданої допомоги 31.01.2020 року, однак грошові кошти не були повернуті позивачу відповідачем в повному обсязі, а саме на день розгляду справи заборгованість становить 5 952 000,00 грн (а. с. 30-33 том 1);
- на виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «МЕГАБАНК» надано(а.с. 221-224 том 1):
1) копію Договору № 16993-509К/2019 банківського строкового вкладу (з правом поповнення та з виплатою процентів в кінці строку дії договору) від 24.05.2019 року, укладеного між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_4 та виписку по депозитному рахунку НОМЕР_4 (980) за період з дати відкриття 24.05.2019 року по дату закриття 18.05.2020 року. Сума внесених грошових коштів на рахунок становила 168 853,00 грн., дата внесення грошових коштів на рахунок - 24.05.2019 року; дата зняття -18.05.2020 року. За період з 24 05.2019 року по 18 05.2020 року по Договору були нараховані- відсотки в сумі 29 198,95 гри., сума сплачених податків 5 693,81 грн., сума виплачених відсотків по вкладу (після сплати податків)-23 505,14 грн., дата виплати відсотків 18.05.2020 року;
2) також АТ «МЕГАБАНК» повідомлено, що за період з 23.08.2013 року по 21.05.2020 року на ім`я ОСОБА_4 в АТ «МЕГАБАНК» було відкрито депозитний рахунок НОМЕР_5 . Дата відкриття та внесення грошових коштів на рахунок - 25.05.2018 року, сума внесених грошових коштів - 150 000,00 грн., дата закриття депозитного рахунку та отримання вкладу - 24.05.2019 року;
- на виконання вимог ухвали Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01 квітня 2024 року про витребування доказів надійшла наступна інформація:
1) з АТ «Універсал Банк» про те, що ОСОБА_4 має 2 рахунки в банку, згідно виписки по яким активно користується картками (а.с.91-99 том 1),
2) з АТ «Ідея Банк» про те, за період з 23.08.2013 по 21.05.2020 р. в ОСОБА_4 відсутні поточні та депозитні рахунки (а. с. 101 том 1),
3) з АТ КБ «Приват Банк» про те, що у ОСОБА_4 за період з 23.08.2013 по 21.05.2020 в банку відкриті 4 рахунки, згідно виписки по яким активно користувалась картками, здійснювала різні платежі, купувала продукти харчування, одяг, знімала готівку та поповнювала картки (а. с. 105-165 том 1),
4) з АТ «Укргазбанк» про те, що у ОСОБА_4 за період з 23.08.2013 по 21.05.2020 були відкриті 4 рахунки, якими вона користувалась (а.с.170-178 том 1);
-згідно податкової декларації платника єдиного податку - фізичної особи – підприємця, загальна сума доходу ФОП ОСОБА_4 :
?за 2013 рік склала 350 800 грн (а. с.5-6 том 2),
? за 2014 рік склала 896 000 грн (а. с 7-8 том 2),
?за 2015 рік склала 989 500 грн (а. с.9 том 2),
? за 2016 рік склала 970 000 грн (а. с.10 том 2),
? за 2017 рік склала 980 000 грн, загальна сума доходу 0 грн (а. с.11 том 2),
? за 2018 рік склала 915 000 грн (а. с. 13 том 2),
? за 2019 рік склала 1 129 736,50 грн (а. с. 16 том 2);
- згідно податкової декларації з податку на прибуток підприємства ТОВ «ТД Наші двері»:
?за 2018 рік на кінець звітного періоду у 2018 році мало оборот 5 801 448 грн, до оподаткування 5 864 грн, податок на прибуток 1 056 грн. (а.с. 18-19, том 2),
?за 2019 рік мало сукупний річний дохід 14 671 399 грн., до оподаткування 199 858 грн., податок на прибуток 35 974 грн (а. с. 21-22 том 2),
?за 2020 рік сукупний річний дохід 218 053 грн, фінансовий результат до оподаткування мінус 152 028 грн, податок на прибуток 0 (а. с. 25-26, том 2);
- згідно податкової декларації про майновий стан і доходи ОСОБА_1 :
?сума доходів фізичної особи за 2018 рік – 53 600 грн, сума одержаного доходу від підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 – 7 054 707 грн (а. с. 222-224, т.2),
?сума доходів фізичної особи за 2019 рік – 3 924,37 грн, сума одержаного доходу від підприємницької діяльності -1 362 287,83 грн (а. с. 218-220, т.2);
- згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 від 29.08.2024, ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » (а. с. 231 том 2).
Між сторонами виник спір про поділ майна подружжя.
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).
Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий висновок підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 756/8056/19.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, третя статті 12, частина перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
У справі що переглядається позивач сере іншого заявляв вимоги про визнання спільним сумісним майном подружжя коштів, які знаходилися на депозитних та поточних рахунках відповідачки та коштів, які були передані відповідачкою в позику на підставі Договору № 1 про надання поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 року.
Отже, вимога ОСОБА_1 про віднесення майна до спільної сумісної власності подружжя (не спростування відповідної презумпції спільності майна) не є належним способом захисту права, а є підставою для вирішення питання про його поділ, тому в частині цих позовних вимог слід відмовити не через їх недоведеність як про те вказав суд першої інстанції, а через обрання позивачем неналежного способу захисту (див. Постанову КЦС від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18).
Щодо вимоги про поділ коштів, розміщених на депозитних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_2 .
Відмовляючи в задоволенні цієї вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на момент припинення шлюбних відносин 21.05.2020 року на депозитні рахунки відповідачки були закриті, а кошти на них відсутні.
Апеляційний суд не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
По справі встановлено, що 24.05.2019 року між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_4 було укладено Договір № 16993-509К/2019 банківського строкового вкладу (з правом поповнення та з виплатою процентів в кінці строку дії договору (а. с. 222, т.1). 
Відповідно до виписки по депозитному рахунку   НОМЕР_7 (980) за період з дати відкриття 24.05.2019 року по дату закриття 18.05.2020 року, сума внесених грошових коштів на рахунок становила 168 853,00 грн; дата внесення грошових коштів на рахунок - 24.05.2019 року; дата зняття -18.05.2020 року; за період з 24 05.2019 року по 18 05.2020 року по Договору були нараховані- відсотки в сумі 29 198,95 грн, сума сплачених податків 5 693,81 грн, сума виплачених відсотків по вкладу (після сплати податків)-23 505,14 грн, дата виплати відсотків 18.05.2020 року (а. с. 223, т.1).
Враховуючи, що між сторонами шлюб було укладено 23.08.2013, а депозитний рахунок відкритий відповідачкою 24.05.2019 року, тобто під час перебування сторін у шлюбі, -- внесені нею кошти були спільною сумісною власністю подружжя, оскільки протилежного відповідачкою не доведено.
Також по справі встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2020 року у справі № 711/9192/19, яке набрало законної сили 21 травня 2020 року після його перегляду в апеляційному порядку Черкаським апеляційним судом, шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_4 розірваний.
Із наведеного слідує, що грошові кошти за депозитним рахунком були зняті відповідачкою 18 травня 2020 року, тобто коли у справі про розірвання шлюбу вже було ухвалено рішення судом першої інстанції та справа перебувала на розгляді в апеляційному суді.
Відповідачка ОСОБА_6 стверджувала, що вона витратила ці кошти в рахунок погашення заборговансоті за договором позики від 28.02.2019 року, укладеному нею з ОСОБА_5 , тобто на виконання спільних фінансових зобов`язань подружжя. 
Однак апеляційний суд акцентує увагу на наступному: рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03.12.2025 року у справі № 753/139/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним, встановлено, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 28.02.2019 року договір позики не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто уклав договір позики, стає учасником зобов`язальних правовідносин. З цих підстав суд виснував, що укладенням ОСОБА_4 договору позики з ОСОБА_5 права ОСОБА_1 не порушені та відмовив у задоволенні позову.
Отже, повернення ОСОБА_2 коштів за договором позики від 28.02.2019 року є виконанням її обов`язку за укладеним нею договором, а тому це не є використанням коштів в інтересах сім`ї.
Відтак апеляційний суд висновує, що невірним є висновок суду першої інстанції про те, що оскільки на момент припинення шлюбу 21.05.2020 року (набрання законної сили рішенням про розірвання шлюбу) коштів на депозитному рахунку не було, то підстав для їх поділу немає.
З огляду на викладене, апеляційний суд підсумовує, що отримані за Договором від 24.05.2019 року № 16993-509К/2019 банківського строкового вкладу, укладеного між АТ «МЕГАБАНК» та ОСОБА_4 , в розмірі 192 358,14 грн (168 853 грн вкладених коштів + 23 505,14 грн процентів) є спільним сумісним майном подружжя. Оскільки ОСОБА_2 розпорядилася ними не в інтересах сім`ї, то з неї слід стягнути на користь ОСОБА_1 96 179,07 грн, що становить частину від 192 358,14 грн. 
Також АТ «МЕГАБАНК» повідомлено суду, що 25.05.2018 року на ім`я ОСОБА_4 в АТ «МЕГАБАНК» було відкрито депозитний рахунок НОМЕР_5 , дата відкриття та внесення грошових коштів на рахунок - 25.05.2018 року, сума внесених грошових коштів - 150 000,00 грн, дата закриття депозитного рахунку та отримання вкладу - 24.05.2019 року (а. с. 221, т.1).
Отже, і відкриття цього депозитного рахунку, і його закриття та зняття коштів відбулося під час перебування сторін у шлюбі, до того як ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. По справі не доведено, що ці кошти були використані нею не для потреб сім`ї, а тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що немає підстав для їх поділу.
Також немає підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення1/2 частини коштів, розміщених в період з 23 серпня 2013 року до 21 травня 2020 року на поточних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 в банківських установах: АТ «Ideabank» ПАТ «Банк Восток», КБ «Приватбанк», АТ «УКРГАЗБАНК», оскільки з відповідей з банківських установ встановлено, що це поточні рахунки, які використовувалися відповідачкою під час перебування у шлюбі, а тому витрачені за ними кошти вважаються витраченими в інтересах сім`ї, протилежного не доведено.
Щодо вимоги про поділ грошових коштів, переданих ОСОБА_4 в якості безпроцентної поворотної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» за Договором №1 від 05.03.2019 року.
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України). Зміст зобов`язання складають права та обов`язки його суб`єктів. Суб`єктивне право, що має управомочена сторона у зобов`язанні, називається правом вимоги, а суб`єктивний обов`язок зобов`язаної сторони є боргом.
Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав (зокрема, права вимоги, яке виникло на підставі договору позики), за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені.
Належність права вимоги, яке виникло на підставі договору позики, до спільного майна подружжя зумовлює появу в таких суб`єктів спільного права вимоги. Тобто, оскільки щодо таких об`єктів як «безтілесна річ» (зокрема, право вимоги) виключається встановлення правового режиму речового права та використання речево-правових конструкцій, то правовий режим спільної сумісної власності так позначається на праві вимоги, що зумовлює «появу» спільного права вимоги, яке виникло на підставі договору позики.
Як поділ спільного сумісного майна в натурі, так і визначення розміру часток кожного з них, може здійснюватися на підставі: договору подружжя; рішення суду при наявності спору між подружжям. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року в справі № 648/3137/15-ц (провадження № 61-17560св21)).
Якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону) (частина перша статті 10 СК України).
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 71 СК України).
Договір як універсальний регулятор приватних відносин, покликаний забезпечити їх регулювання та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення приватних прав та обов`язків (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 лютого 2023 року в справі № 465/5980/17 (провадження № 61-1178св20)).
Законодавець визначив порядок усунення прогалин в сімейному праві. Сімейні відносини є різноманітними, а соціальне життя - рухливе. У зв`язку з цим може виникнути необхідність визначення певного правила, яке не закріплено в законі безпосередньо. Умовами застосування аналогії закону є те, що: відносини, до яких застосовується аналогія, охоплюються предметом сімейно-правового регулювання (статті 1, 2 СК України); наявність прогалини в їх регулюванні (прогалини в праві); відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки учасників сімейних відносин (норми законодавства або договору); існує норма, що регулює подібні за змістом відносини; застосування аналогії закону не повинно суперечити суті цих відносин (див. постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2023 року в справі № 461/3122/19 (провадження № 61-10148сво22)).
Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 вересня 2022 року в справі № 127/23627/20 (провадження № 61-17025св21), постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 233/4580/20 (провадження № 61-12524сво21)).
Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і т. д.).
Право вимоги, яке виникло на підставі договору позики, є подільним правом. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть визначити як буде здійснюватися спільне право вимоги, яке виникло на підставі договору позики, так і його поділ. За наявності спору, поділ права вимоги, яке виникло на підставі договору позики, здійснюється судом. 
Касаційний цивільний суд в постанові від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18 констатував, що «в СК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки для випадку, коли здійснюється судом поділ права вимоги, яке виникло на підставі договору позики. Подібною нормою є частина перша статті 71 СК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. Тому суд при поділі права вимоги, яке виникло на підставі договору позики, в тому числі й того, заборгованість за яким стягнена рішенням суду на користь іншого з подружжя, може визнати за іншим з подружжя 1/2 частки в спільному праві вимоги.
У кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2023 року в справі № 633/408/18 (провадження № 14-86цс22))».
У справі, що розглядається, встановлено:
- 05.03.2019 року між ТОВ «ТД «Наші Двері» (Отримувач за договором) та ОСОБА_4 (Надавач за договором) було укладено Договір № 1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги, згідно якого розмір поворотної фінансової допомоги за Договором становить та не може перевищувати за сумою наданих протягом року коштів 6 500 000,00 грн. (п. 2.1. Договору). Сторони погоджуються, що поворотна фінансова допомога, розмір якої визначено в п. 2.1. Договору в розмірі 6 500 000,00 грн., може надаватись як одним платежем, так і декількома (щомісячно, щоквартально, і т.д.), але в будь-якому разі, сума цих платежів у сукупності не повинна перевищувати розмір поворотної фінансової допомоги визначеної в п. 2.1. Договору (п. 2.2. Договору) (а.с.187-188 том 1);
Висновок суду першої інстанції про те, що передані кошти були тими коштами, які отримані ОСОБА_4 за договором позики від 28.02.2019, укладеним між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 6 578 250 грн (245 000 доларів США) для використання у фінансово-господарській діяльності ТОВ «ТД «Наші двері», а ОСОБА_4 зобов`язалась повернути вказану суму в строк до 01.09.2019 (а. с. 182 том 1), - є помилковим.
Як уже вказував апеляційний суд , рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 03.12.2025 року у справі № 753/139/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним, встановлено, що укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 28.02.2019 року договір позики не стосується спільного майна подружжя, а той з подружжя, хто уклав договір позики, стає учасником зобов`язальних правовідносин. З цих підстав суд виснував, що укладенням ОСОБА_4 договору позики з ОСОБА_5 права ОСОБА_1 не порушені та відмовив у задоволенні позову.
Тобто цим судовим рішенням встановлено, що зобов`язання за договором позики від 28.02.2019 року виникли виключно для ОСОБА_4 .
Зазначення в цьому договорі мети, на яку можуть бути використані кошти, отримані за ним, не є доказом того, що саме для цієї цілі вони й були використані, доказів спрямування отриманих коштів для надання поворотної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» відповідачка ОСОБА_6 не надала.
Натомість позивачем ОСОБА_1 було надано податкову декларацію про майновий стан і доходи та за 2018 рік та Розрахунок податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб (Додаток Ф2 до Податкової декларації) (а.с.223, т.2 на звороті), з якого вбачається, що сума одержаного доходу від підприємницької діяльності ОСОБА_1 становить 7 054 707 грн. Також в 2018 році згідно податкової декларації платника єдиного податку, загальна сума доходу ФОП ОСОБА_4 за 2018 рік склала 915 000 грн (а. с. 13 том 2). Розглядаючи справу, суд першої інстанції зазначеним обставинам не дав жодної оцінки. 
З огляду на вищевикладене, апеляційний суд висновує, що позивачем доведено, що в подружжя станом на 05.03.2019 року (укладення між ТОВ «ТД «Наші Двері» (Отримувач за договором) та ОСОБА_4 (Надавач за договором) Договору № 1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги) були наявні кошти в розмірі 6 500 000 грн, які були передані в якості позики в період з березня по грудень 2019 року.
Відтак апеляційний суд підсумовує, що з урахуванням фінансового стану подружжя, оскільки Договір № 1 безпроцентної поворотної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» був укладений 05.03 2019 року, тобто в період перебування сторін у шлюбі, до ініціювання ОСОБА_4 провадження про розірвання шлюбу, - то передані за ним кошти в розмірі 6 500 000 грн – це спільне сумісне майно подружжя і підлягають поділу.
Отже, вирішуючи питання поділу переданих за Договором № 1 від 05.03.2019 року безпроцентної поворотної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері», апеляційний суд зазначає таке. 
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021, яке набрало законної сили 03.09.2021(справа № 711/873/20), стягнуто з ТОВ «ТД «Наші двері» на користь ОСОБА_4 безпроцентну фінансову допомогу (позику) за Договором №1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 року в розмірі 5 952 000 грн. 
Цим рішенням встановлено наступне: 
- ОСОБА_4 надала безпроцентну поворотну фінансову допомогу ТОВ «ТД «Наші двері» на загальну суму 6 543 050,00 грн, термін повернення наданої допомоги 31.01.2020 року;
-на виконання умов Договору ОСОБА_4 в період з березня по грудень 2019 року було перераховано ТОВ «ТД «Наші двері» поворотну фінансову допомогу на загальну суму 6 543 050,00 грн. наступними частинами: 05.03.2019 року - 550 000,00 грн.; 11.03.2019 року - 200 000,00 грн.; 13.03.2019 року - 457 000,00 грн.; 15.03.2019 року - 180 000,00 грн.; 21.03.2019 року - 323 000,00 грн.; 22.03.2019 року - 250 000,00 грн.; 28.03.2019 року - 773 500,00 грн.; 29.03.2019 року - 268 550,00 грн.; 03.04.2019 року - 380 000,00 грн.; 08.04.2019 року - 300 000,00 грн.; 10.04.2019 року - 310 000,00 грн.; 23.04.2019 року - 700 000,00 грн.; 26.04.2019 року - 100 000,00 грн.; 02.05.2019 року - 227 000,00 грн.; 23.05.2019 року - 260 000,00 грн.; 26.06.2019 року - 50 000,00 грн.; 04.07.2019 року - 20 000,00 грн.; 04.07.2019 року - 99 000,00 грн.; 10.07.2019 року - 241 000,00 грн.; 17.07.2019 року - 140 500,00 грн.; 24.07.2019 року - 206 000,00 грн.; 09.08.2019 року - 65 500,00 грн.; 15.08.2019 року - 122 000,00 грн.; 21.08.2019 року - 320 000,00 грн;
-відповідач частково повернув кошти, а саме перерахував на користь ОСОБА_4 591 050 грн: 17.01.2020 року – 146 050 грн; 21.01.2020 року – 145 000 грн; 22.01.2020 – 100 000 грн; 30.01.2020 – 100 000 грн; 05.02.2020 – 100 000 грн. На день розгляду справи заборгованість становить 5 952 000,00 грн (а. с. 30-33 том 1).
Отже, за Договором № 1 безпроцентної поворотної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» було повернуто ОСОБА_4 591 050 грн та стягнуто на її користь судовим рішенням 5 952 000 грн.
Як уже зазначено вище, по справі встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 березня 2020 року у справі № 711/9192/19, яке набрало законної сили 21 травня 2020 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був розірваний. Провадження у справі про розірвання шлюбу було відкрито ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкас від 04.12.2019 року.
Повернення ТОВ «ТД «Наші двері» за Договором № 1 безпроцентної поворотної фінансової кошти в розмірі 591 050 грн відбулося в січні 2020 року, тобто тоді, коли в суді на розгляді перебувала справа про розірвання шлюбу, доказів того, що ці кошти були використані на потреби сім`ї, матеріали справи не містять, з чого слід зробити висновок, що отримані ОСОБА_4 кошти в розмірі 591 050 грн підлягають поділу та з неї на користь ОСОБА_1 слід стягнути 295 525 грн (591 050/2).
Розмір заборговансоті за Договором № 1 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, яка стягнута рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021, яке набрало законної сили 03.09.2021(справа № 711/873/20), становить 5 952 000 грн, на сьогодні рішення не виконане.
Право вимоги, яке виникло на підставі договору позики, є подільним правом. За допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть визначити, як буде здійснюватися спільне право вимоги, яке виникло на підставі договору позики, так і його поділ. За наявності спору, поділ права вимоги, яке виникло на підставі договору позики, здійснюється судом. В СК України є прогалина та відсутній регулятор, який визначав би правило поведінки для випадку, коли здійснюється судом поділ права вимоги, яке виникло на підставі договору позики. Подібною нормою є частина перша статті 71 СК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону. 
Тому суд при поділі права вимоги, яке виникло на підставі договору позики, в тому числі й того, заборгованість за яким стягнена рішенням суду на користь іншого з подружжя, може визнати за іншим з подружжя 1/2 частки в спільному праві вимоги (такий висновок містить постанова КЦС ВС від 05 січня 2024 року у справі № 755/12204/18). В зазначеній постанові Касаційний суд акцентував увагу на тому, що судове рішення про поділ права вимоги, заборгованість за яким стягнена рішенням суду на користь іншого з подружжя, є підставою для заміни сторони виконавчого провадження в порядку, передбаченому у статті 442 ЦПК України;
Оскільки за встановлених в цій справі обставин рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021 у справі № 711/873/20 на час розгляду цієї справи не виконане та перебуває на примусовому виконанні, тому колегія суддів робить висновок, що за ОСОБА_1 слід визнати право на 1/2 частку в праві вимоги, яке виникло на підставі Договору № 1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 року, заборгованість за яким стягнута рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021 року у справі № 711/873/20 на користь ОСОБА_3 .
Підсумовуючи, апеляційний суд зазначає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково: стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на його користь 1/2 коштів, отриманих відповідачкою здепозитногорахунку  НОМЕР_7 (980) , відкритому в АТ «МЕГАБАНК»24.05.2019 року; 1/2 коштів, отриманих на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021 року у справі № 711/873/20 та визнати за позивачем право вимоги на частку присуджених, але не стягнутих на сьогодні цим рішенням коштів, переданих в якості поворотної безпроцентної фінансової допомоги ТОВ «ТД «Наші двері» за Договором № 1 від 05.03.2019 року.
В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Не зважаючи на те, що апеляційний суд виснує про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , проте рішення суду першої інстанції не може залишатися в силі навіть в частині відмови у задоволенні цих вимог, оскільки мотиви прийнятого рішення судом першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи та судом невірно застосовано норми матеріального оправа, які регулюють вирішення даного спору.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини1 статті 374ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення та ухвалити нове. 
Підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтованими, а рішення суду першої інстанції є таким, що постановлене без повного з`ясування обставин справи, недоведеність обставин, які суд вважав доведеними, за неправильної оцінки фактичних обставин справи, що призвело до невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, які регулюють дані правовідносини. 
Тому рішення Жмеринського 03 лютого 2026 року підлягає скасуванню з постановленням нового: про часткове задоволення позову.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, ухвалює нове судове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи (а. с. 11, т.1), відтак не поніс витрати по сплаті судового збору за подання позову та за подання апеляційної скарги. Матеріали справи не містять доказів понесення позивачем інших судових витрат, а також доказів понесення судових витрат відповідачкою ОСОБА_4 . Відтак немає підстав для вирішення питання розподілу судових витрат.
На підставі викладеного та керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Слободянюком Андрієм Ігоровичем, задовольнити.
Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 03 лютого 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 391 431 гривню 07 к., які складаються з:
- 96 179,07 (дев`яносто шість тисяч сто сімдесят дев`ять гривень) коштів, отриманих ОСОБА_6 за Договором банківського строкового вкладу від 24.05.2019 року № 16993-509К/2019, укладеному між ОСОБА_4 та Акціонерним товариством «МЕГАБАНК»;
- 295 252 (двісті дев`яносто п`ять тисяч двісті п`ятдесят дві гривені) коштів, отриманих ОСОБА_6 за Договором № 1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 року, укладеним між ОСОБА_4 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТД «Наші двері».
Визнати за ОСОБА_1  право на 1/2 частку в праві вимоги, яке виникло на підставі Договору № 1 про надання безпроцентної поворотної фінансової допомоги від 05.03.2019 року, заборгованість за яким стягнена рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.07.2021 року у справі № 711/873/20 на користь ОСОБА_3 .
Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання коштів спільним сумісним майном подружжя, про стягнення1/2 частини коштів, розміщених в період з 23 серпня 2013 року до 21 травня 2020 року на депозитних та поточних рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_4 в банківських установах: АТ «Ideabank» ПАТ «Банк Восток», КБ «Приватбанк», АТ «УКРГАЗБАНК», на депозитному рахунку  НОМЕР_5 , відкритому 25.05.2018 року на ім`я ОСОБА_4 в Акціонерному товаристві «МЕГАБАНК».
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 04.05.2026.

Учасники справи

Позивачка: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Головуюча        Т. М. Шемета

Судді           О. В. Ковальчук 

О. С. Панасюк