Справа № 128/4719/25
провадження № 2/136/8/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,
за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р., представника Служби у справах дітей Вінницької міської ради Крот В.Б., третьої особи ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду міста Липовець, в режимі відеоконференції, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , в інтересах дитини ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, - 
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій учасників справи.
Служба у справах дітей Вінницької міської ради (далі - позивач) звернулась із вищевказаним позовом у якому просить позбавити громадян ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (далі - відповідачі) батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2022 відібраний від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав.
З 07.07.2022 малолітній ОСОБА_4 перебуває в службі у справах дітей Вінницької міської ради на обліку дітей, які залишились без батьківського піклування, дітей сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування. 
Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 18.07.2022 № 1412 малолітньому ОСОБА_4 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у зв`язку із відібранням дитини від матері без позбавлення батьківського піклування та відбуванням батьком покарання у місцях позбавлення волі. З метою забезпечення права дитини на проживання у сім`ї, згідно з рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради від 06.10.2022 № 2130 малолітній ОСОБА_4 був переданий під опіку громадянина ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 у заяві від 02.07.2025 та на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 02.09.2025 повідомив, що за період проживання ОСОБА_5 у його сім`ї, під його опікою, батьки не цікавились дитиною, не надавали коштів на його утримання та не підтримували з ним у інший спосіб родинних стосунків. Після звільнення з місць позбавлення волі батько дитини не поцікавився де перебуває його син та будь-якою іншою інформацією про нього. Окрім того на засіданні, яке відбулось 12.08.2025 була заслухана ОСОБА_2 , яка на запитання членів комісії повідомила, що з дитиною не підтримувала зв`язків: не телефонувала, не зверталася до служби у справах дітей Вінницької міської ради з метою з`ясування, куди влаштовано дитину та чи є вона здоровою, коштів на утримання не надавала, пояснила, що інформацію про сина ОСОБА_5 отримувала від доньки ОСОБА_6 , яка проживає на ОСОБА_7 .
23.09.2025 комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради прийшла до висновку про необхідність підготовки висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по відношенню до їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та звернення до суду з відповідним позовом.
Відповідачі, у відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, не скористалися своїм процесуальним правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. 

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
25.11.2025 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області цивільну справу за позовною заявою Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав - передано за підсудністю на розгляд Липовецького районного суду Вінницької області.
При вирішенні питання про відкриття провадження по справі Липовецьким районним судом Вінницької області було встановлено, що місце проживання відповідача ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , а місце проживання відповідача ОСОБА_2 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . 
Окрім того судом встановлено, що 28.08.2025 за ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.08.2025 на підставі ст. 81-1 КК України ОСОБА_2 звільнено умовно-достроково, для проходження військової служби за контрактом та остання вибула до ІНФОРМАЦІЯ_2 , військова частина НОМЕР_1 . 
Ухвалою Липовецького районного суду від 12.02.2026 було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження, а у справі призначене підготовче судове засідання.
25.02.2026 ухвалою суду задоволено заяву третьої особи ОСОБА_1 про проведення судового засідання за його участі дистанційно в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду.
09.03.2026 ухвалою суду задоволено заяву начальника відділу опіки та піклування служби у справах дітей Вінницької міської ради Крот В.Б. про проведення судового засідання та усі подальші судові засідання за її участі дистанційно в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду.
17.03.2026 до суду від командира військової частини НОМЕР_1 надійшов витяг з наказу № 975/нод від 17.02.2026 про результати службового розслідування стосовно самовільного залишення ОСОБА_2 військової частини.
10.04.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
14.05.2026 у судовому засіданні представник Служби у справах дітей Вінницької міської ради Крот В.Б. та третя особа ОСОБА_1 підтримали позовну заяву, просили її задовольнити. Належним чином повідомлені відповідачі чи їх представники до суду не з`явились, що не перешкоджало суду провести розгляд справи за їх відсутності.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно з інформацією зазначеною у повторно виданому свідоцтві про народження серії НОМЕР_2 від 30.06.2022, ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Вінниця народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.8).
Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00034975833 від 10.02.2022, 18.09.2018 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено актовий запис № 3179 про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_2 , відомості про батька записані відповідно до статті 126 Сімейного кодексу України (а.с.10).
Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2025/014760019 від 08.10.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.12.2021 зареєстрований по АДРЕСА_2 (а.с.11).
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 28.05.2021 по справі № 127/31050/19 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 289, ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна (а.с.12-18).
Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.06.2022 по справі № 127/3367/22 відібрано дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав та передано на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради, а також вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 аліменти на користь та утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 07.02.2022 року до повноліття дитини (а.с.19-21).
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 18.11.2024 по справі № 127/6097/23 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі (а.с.22-29).
Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1412 від 18.07.2022 надано малолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.30).
Згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2130 від 06.10.2022 призначено громадянина ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , опікуном малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також належного дитині житла та майна (а.с.31).
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Згідно положень ч. 4 Закону України «Про органи та служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» служби у справах дітей зобов`язані проводити роботи з соціально-правового захисту дітей, запобігання бездоглядності та правопорушенням серед них, із соціально-психологічної реабілітації найбільш уразливих категорій дітей, а також мають право звертатися у разі порушення прав та законних інтересів дітей, а також з питань надання їм допомоги до відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і представляти у разі необхідності інтереси дітей в судах.
Окрім того, відповідно до п. 6.1.20 Положення про службу у справах дітей Вінницької міської ради, яке затверджене рішенням 22 сесії 8 скликання Вінницької міської ради № 1056 від 27.05.2022, служба у справах дітей має право звертатися до суду з позовами про позбавлення батьківських порав або відібрання дітей без позбавлення батьківських прав у батьків, які не виконують батьківських обов`язків, а також у інших випадках, передбачених чинним законодавством України.
Таким чином суд приходить до висновку, що позивач наділений процесуальним правом звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка має статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Згідно положень ч. 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. 
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. 
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства»). 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, тлумачення якого дозволяє суду зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. 
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. 
Таким чином, позбавлення батьківських прав необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків. 
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09, рішення ЄСПЛ від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13).
В ході розгляду справи судом встановлено, що до передачі сина ОСОБА_5 під опіку ОСОБА_3 був притягнутий до кримінальної відповідальності, зокрема, за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо матері дитини ОСОБА_2 .
Окрім того судом звертається увага на те, що 2024 року ОСОБА_2 була притягнута до кримінальної відповідальності за закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, при цьому в ході вирішення судом питання про відібрання у відповідача ОСОБА_2 її сина ОСОБА_5 було встановлено, що відносно неї здійснювались всі заходи впливу, які не призвели до позитивного результату, відповідач продовжувала свідомо нехтувати своїми батьківськими обов`язками і своєю поведінкою створювати небезпечні умови, які загрожують життю, здоров`ю, розвитку та моральному становленню дитини.
Відповідно до листа Третього відділу державної виконавчої служби у м. Вінниця № 22.23-39/53589 від 20.05.2025 заборгованість ОСОБА_3 з аліментів на утримання сина ОСОБА_4 становить 60 792,00 грн., а згідно довідки Хмільницького відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області № 22.20-35/33990 від 16.05.2025 ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 не сплачувала (а.с.33-34).
Згідно заяви ОСОБА_1 від 02.07.2025 він, як опікун малолітньої дитини, позбавленої батьківського піклування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомив Службу у справах дітей Вінницької міської ради про те, що ОСОБА_8 звільнившись з місць позбавлення волі жодним чином не намагався щось дізнатись про дитину, зустрітись з ним, ніяких коштів не виплачує (аліменти на утримання дитини не надходять) Протягом усього періоду перебування дитини під опікою заявника ні батько ні мати ( ОСОБА_9 ) не цікавились дитиною, коштів не надсилали (а.с.32).
В ході розгляду справи судом встановлено що ОСОБА_3 06.12.2024 звільнений з місця відбування покарання ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» по закінченні строку покарання (а.с.36), а ОСОБА_2 , звільнена з ДУ «Збаразька виправна колонія (№ 63)» 28.08.2025 за ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 20.08.2025 на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково, для проходження військової служби за контрактом та вибула до ІНФОРМАЦІЯ_2 , військова частина НОМЕР_1 (а.с.64).
Водночас, з інформації зазначеної у наказі командира військової частини НОМЕР_1 № 975/нод від 17.02.2026 «Про службове розслідування» судом встановлено, що 06.02.2026 молодший сержант ОСОБА_2 була виписана з лікувального закладу КНП «Черкаський обласний клінічний госпіталь ветеранів війни Черкаської обласної ради» міста Черкаси, де лікувалась після поранення отриманого під час виконання обов`язків військової служби, завдань пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України до місця постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 (військове містечко № НОМЕР_3 ) у АДРЕСА_4 не прибула, а отже ОСОБА_2 вважається такою, що самовільно залишила частину, та відсутня на військовій службі без поважних причин з 6 лютого 2026 року по теперішній час (а.с.96-100).
В судовому засіданні представник позивача та третя особа підтвердили, що з моменту звільнення відповідачів з місць позбавлення волі, останні жодних заходів з метою відновлення контактів із малолітньою дитиною (її опікуном чи органом опіки), а також намірів взяти участь у вихованні сина ОСОБА_5 не вчиняли.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальної забезпеченості (стаття 5 Декларації про соціальні та правові принципи, що стосуються захисту і благополуччя дітей, особливо у разі передачі дітей на виховання та їх усиновлення на національному і міжнародному рівнях від 03 грудня 1986 року). Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та освідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. 
У ч.ч. 5, 6 ст. 19 Сімейного кодексу України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 
Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню та оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21 (провадження № 61-5203св23), від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22 (провадження № 61-10115св23), від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20 (провадження № 61-1544св21), від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18 (провадження № 61-13690св20).
За положенням ч. 6 ст. 19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. 
Так, питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відносно дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було предметом розгляду комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради 12.08.2025, 02.09.2025, 23.09.2025. На засіданні, яке відбулось 12.08.2025 була заслухана ОСОБА_2 , яка на запитання членів комісії повідомила, що з дитиною не підтримувала зв`язків: не телефонувала, не зверталася до служби у справах дітей Вінницької міської ради з метою засування, куди влаштовано дитину та чиє вона здоровою, коштів на утримання не надавала, пояснила, що інформацію про сина ОСОБА_5 отримувала від доньки ОСОБА_6 , яка проживає на ОСОБА_7 . ОСОБА_3 на жодне із засідань комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради не з`явився, хоча був належним чином повідомлений. 
Враховуючи зазначене комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Вінницької міської ради на засіданні, яке відбулось 23.09.2025 прийшла до висновку про необхідність підготовки висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по відношенню до їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та звернення до суду з відповідним позовом.
Висновком виконавчого комітету Вінницької міської ради № 01/00/005/68302 від 07.11.2025 визнано доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по відношенню до їх малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.37-40). У даному висновку, зокрема, зазначено, що працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради 26.08.2025 було проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_4 у присутності опікуна дитини ОСОБА_1 . В ході бесіди ОСОБА_10 повідомив, що не пам`ятає маму та батька, що у нього є братик ОСОБА_11 , з яким він проживає, грається, ходить на прогулянки, відвідували разом садочок. ОСОБА_5 сказав, що йде вже до першого класу, а братик залишається в садочку. Лев є сином опікуна ОСОБА_1 .
Суд враховує, що відповідачі не повідомили суд про наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні судом вимог позивача, не надали суду доказів, які підлягають доказуванню при вирішенні цього спору на пропозицію суду викладену в ухвалі від 12.02.2026. 
Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
За таких обставин, суд вважає, що наявні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом позбавлення їх батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на думку суду відповідає інтересам дитини.
Враховуючи встановлені під час судового розгляду справи обставини, які перевірені та доведені належними, допустимими та достатніми доказами, суд приходить до обґрунтованого та виваженого рішення, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат.
Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 141, 259, 263, 268, 354 ЦПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:
Позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , в інтересах дитини ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, - задовольнити в повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 . 
Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 . 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: 
Служба у справах дітей Вінницької міської ради (вул. Соборна, 50, м. Вінниця, Вінницький район, Вінницька область, ЄДРПОУ: 44566028);

Відповідачі:
ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 ); 
ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_6 ); 

Третя особа:
ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 ).

Повний текст рішення складено та підписано 13.05.2026.

Суддя   Олексій ПРИСЯЖНИЙ