ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

02 липня 2026 року	Справа №160/29520/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Єфанової О.В. 
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,-
УСТАНОВИВ:
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 ;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 правил військового обліку;
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо направлення звернення до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 ;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомити Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у вересні 2025 року за допомогою мобільного застосунку «Резерв+» йому стало відомо про перебування в розшуку інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у зв`язку із порушенням правил військового обліку, а саме несвоєчасним уточненням персональних даних. Позивач вказує, що відповідач не складав відносно нього протокол про адміністративне правопорушення, не виносив постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та не направляв повісток, у зв`язку з чим внесення до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення ним правил військового обліку, а також направлення до органів Національної поліції звернення для адміністративного затримання і доставлення є протиправними. За захистом порушених прав позивач звернувся до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався.
У відповідності до вимог статей 257, 258, 262 КАС України справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 за зареєстрованим місцем проживання.
У вересні 2025 року позивач за допомогою мобільного застосунку «Резерв+» виявив, що перебуває в розшуку у зв`язку із порушенням правил військового обліку — несвоєчасним уточненням персональних даних.
З метою з`ясування підстав перебування в розшуку представник позивача - адвокат Гудим І.В. направила адвокатський запит № 7 від 11.09.2025 до відповідача та адвокатський запит № 5 від 11.09.2025 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.
Відповіддю № 4/7960 від 09.10.2025 відповідач повідомив, що позивач оновив свої облікові дані частково, не повідомивши відомості про стан здоров`я, при цьому жодних повісток позивачу не направлялося.
Відповіддю Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №271649-2025 від 23.09.2025 повідомлено, що 28.07.2025 відділенням поліції №2 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області зареєстровано електронне звернення ІНФОРМАЦІЯ_1 № Е2997649 від 27.07.2025 (ЄО № 15816 від 28.07.2025) щодо необхідності доставлення ОСОБА_1 з підстави «стаття 22 Закону України „Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію“: неоновлення (уточнення) облікових (персональних) даних». Згідно з даними інформаційних підсистем системи «ІПНП» станом на 22.09.2025 кримінальних проваджень відносно позивача не зареєстровано, у державному розшуку він не перебуває.
Доказів складення відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а також направлення йому повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки матеріали справи не містять.
Не погоджуючись із діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи справу по суті, надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
За приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 № 1932-XII особливий період — період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан, дію якого в подальшому неодноразово продовжено та який триває на час вирішення цієї справи.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-IX, оголошено та проведено загальну мобілізацію, строк проведення якої продовжується.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі — Закон № 2232-XII).
Відповідно до частин першої — третьої статті 1 Закону № 2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає, зокрема, дотримання правил військового обліку.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII (далі - Закон № 3543-XII). Статтею 22 цього Закону визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, зокрема обов`язок з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці.
Механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначено Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487 (далі - Порядок № 1487). Підпунктом 2 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (додаток 2 до Порядку № 1487) визначено, що військовозобов`язані та резервісти повинні прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках, розпорядженнях), зокрема для уточнення військово-облікових даних та проходження медичного огляду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 затверджено Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі - Порядок № 560), пунктами 28, 30 якого визначено, що виклик громадян здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки, яка може формуватися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів або оформлюватися на бланку районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Згідно з підпунктом 2 пункту 41 Порядку № 560 належним підтвердженням оповіщення військовозобов`язаного у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку є день отримання поштового відправлення особою або день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати відправлення чи про відсутність особи за відповідною адресою.
Правові та організаційні засади створення і функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначені Законом України «Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів» від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII). Статтею 1 цього Закону визначено, що Реєстр - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Згідно з частинами 8, 9 статті 5 Закону № 1951-VIII органами ведення Реєстру є, зокрема, районні (об`єднані районні), міські (районні у місті, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, які забезпечують ведення Реєстру та актуалізацію його бази даних. З урахуванням наведеного відповідач є органом ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до частини 1 статті 6 Закону № 1951-VIII до Реєстру заносяться та зберігаються в його базі даних персональні та службові дані призовників, військовозобов`язаних та резервістів. У свою чергу, пункт 20-1 частини 1 статті 7 Закону №1951-VIII передбачає, що до персональних даних належать відомості про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (дата, номер, короткий зміст протоколу та/або постанови про адміністративне правопорушення).
Таким чином, до Реєстру вносяться дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил військового обліку.
Приписами частини 1 статті 27 Закону № 3543-XII визначено, що у разі невиконання під час мобілізації громадянином обов`язків, передбачених частинами 1, 3 статті 22 цього Закону, та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, керівник територіального центру комплектування та соціальної підтримки звертається до органів та підрозділів, що входять до системи поліції, щодо здійснення адміністративного затримання та доставлення такого громадянина до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Зазначені приписи кореспондуються з пунктом 56 Порядку № 1487, відповідно до якого Національна поліція за зверненням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснює адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з пунктом 79 Порядку № 1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції (у разі неможливості складення протоколу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення) для доставлення осіб, які скоїли адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з метою складення протоколів про адміністративні правопорушення, а також повідомляють Національній поліції про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення осіб, щодо яких надсилалося звернення.
Відповідно до статті 235 Кодексу України про адміністративні правопорушення територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1, 211 цього Кодексу. Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, до повноважень відповідача належить притягнення військовозобов`язаного до відповідальності за порушення правил військового обліку з прийняттям відповідної постанови, а також внесення до Реєстру даних про таке притягнення до адміністративної відповідальності. Суд акцентує увагу, що «притягнення до адміністративної відповідальності» та «вчинення адміністративного правопорушення» є різними за змістом поняттями, а до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів підлягають внесенню дані саме про притягнення до відповідальності за порушення правил військового обліку.
Як встановлено судом, відносно позивача протокол про адміністративне правопорушення не складався, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення не виносилася, повістка про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки не направлялася. Доказів притягнення позивача до адміністративної відповідальності в установленому законом порядку за порушення правил військового обліку відповідач не надав.
За таких обставин внесення відповідачем до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів відомостей про порушення позивачем правил військового обліку за відсутності факту притягнення його до адміністративної відповідальності є протиправним, а відповідні дані підлягають виключенню з Реєстру. Відтак позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача щодо внесення таких відомостей та про зобов`язання виключити їх з Реєстру є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Оскільки звернення відповідача до органів Національної поліції щодо адміністративного затримання та доставлення особи зумовлюється вчиненням нею адміністративного правопорушення, передбаченого статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та неможливістю складення протоколу на місці його вчинення, а матеріали справи не містять доказів учинення позивачем такого правопорушення і складення відповідних процесуальних документів, направлення відповідачем звернення до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для здійснення адміністративного затримання та доставлення позивача також є протиправним. З огляду на приписи пункту 79 Порядку № 1487 на відповідача належить покласти обов`язок повідомити Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення позивача. Тому позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно. Оскаржувані дії відповідача наведеним критеріям не відповідають.
Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, правомірності оскаржуваних дій не довів, відзиву на позовну заяву не подав, доказів наявності правових підстав для вчинення оскаржуваних дій суду не надав.
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступив відповідачем у справі. Понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст. ст.243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 , які полягають у внесенні до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів даних про порушення правил військового обліку ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ).
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) виключити з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів дані про порушення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) правил військового обліку.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо направлення звернення до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для здійснення адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ).
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) повідомити Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області про відсутність підстав для адміністративного затримання та доставлення ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 2422,40 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфанова