Дата документу 30.06.2026 Справа № 2-143/10

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 22-ц/807/1192/26      Головуючий у 1-й інстанції: Михайлова А.В.
Є.У.№ 2-143/10       Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Кухаря С.В.,
Полякова О.З.,
секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», інтереси якого представляє Стеценко Максим Владленович, на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2026 року,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2025 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просила визнати незаконними дії головного державного виконавця Центрального ВДВС у місті Запоріжжі щодо відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2143/10 від 09.03.2011 у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, пред`явленням неналежним стягувачем та зобов`язати державного виконавця скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №76485749 від 08.11.2024. 
В обґрунтування зазначала, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2010 по справі № 2-143/10 позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно заборгованість за кредитним договором № 291-07кф у розмірі 159 276,69 грн., 1592,76 грн. витрат по сплаті судового збору, 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вищевказане заочне рішення набрало законної сили 01.08.2011. 
09.03.2011 судом видано виконавчий лист, в якому зазначено стягувач: ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк». 17.12.2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення права вимоги. 15.06.2020 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулись до суду про заміну сторони у виконавчих листах № 2-143/10, 03.03.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено ухвалу про заміну стягувача. 31.10.2024 ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулись до Центрального ВДВС м.Запоріжжя із заявою про примусове виконання вищезазначеного рішення. 08.11.2024 року головним державним виконавцем Центрального ВДВС Кисліциною Ю.Д. неправомірно винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76485749 за виконавчим листом №2-143/10 від 09.03.2011 р. 
Скаржниця не згодна та вважає дії державного виконавця Кисліциної Ю.Д. протиправними, оскільки стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, із заявою про відкриття виконавчог7о провадження звернувся неналежний стягувач. 
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2026 року задоволено скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Ю.Д..
Визнано дії головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни щодо відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу № 2143/10 від 09.03.2011 незаконними у зв`язку з пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та пред`явлений не стягувачем.
Зобов`язано головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліцину Юлію Дмитрівну скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №76485749 від 08.11.2024 по виконавчому листу № 2-143/10 від 09.03.2011, виданий Комунарським районим судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 291-07кф у розмірі 159276 грн. 69 коп., 1592 грн.76 коп. витрат по сплаті судового збору, 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 
В апеляційній скарзі представник ТОВ «Кредитні ініціативи» адвокат Стеценко М.В.,  посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 . Вважає помилковими висновки суду про пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання і пред`явлення листа неналежним стягувачем. Виконавчий документ не визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, має безперервні відмітки про пред`явлення його до виконання. ДВС не мав права не відкрити виконавче провадження № 76485749. 
За приписами ст.372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням,коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
У судове засідання до суду апеляційної інстанції стягувач і державний виконавець не з`явились, але про розгляд справи вони сповіщались належним чином та завчасно.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.
Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.
Явка осіб, які приймають участь у розгляді справи, не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін, обізнаність її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності не з`явившихся осіб.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).
Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. 
Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. 
Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece)).
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження».
Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню
Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (частина перша статті 6 Закону України «Про виконавче провадження»).
Встановлено, що заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2010 по справі № 2-143/10 позов ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» в особі філії «Відділення ПАТ Промінвестбанк в м. Запоріжжя» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 солідарно заборгованість за кредитним договором № 291-07кф у розмірі 159276 грн. 69 коп., 1592 грн.76 коп. витрат по сплаті судового збору, 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Вищевказане заочне рішення набрало законної сили 01.08.2011. 
09.03.2011 Комунарським районним судом м. Запоріжжя по справі № 2-143/10 видано виконавчий лист.
17.12.2012 між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення права вимоги предметом передачі є права первісного кредитора ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора та право грошової вимоги до осіб, які є боржниками банку.
03.03.2021 Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено ухвалу про заміну стягувача ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» у вищевказаному виконавчому листі.
08.11.2024 головним державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Запоріжжі Кисліциною Ю.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №76485749 за виконавчим листом №2-143/10 від 09.03.2011.
Задовольняючи скаргу ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не надали виконавцю ухвали суду про заміну стягувача у виконавчому листі по справі №2-143/10 від 09.03.2011, а тому є неналежним стягувачем. Крім того, суд виснував, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив 22.08.2015, а отже стягувачем пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. 
Проте, такі висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з порушенням вимог закону.
Встановлено, що 04.11.2024 до ДВС надійшла заява стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» про примусове виконання рішення, до якої додано оригінал виконавчого листа № 2- 143/10 виданого 09.03.2011 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість у розмірі 160899,45 грн.
Державним виконавцем Кисліциною Ю.Д. при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження було досліджено виконавчий документ в якому були наявні відмітки про виконання: 11.11.2011 п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; 22.08.2012 п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; 06.12.2012 п. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; 24.12.2013 п. 5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; 24.02.2015 п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; 24.06.2016 п. 2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»; 19.03.2020 п. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження»; 19.05.2020 п. 2 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», що відповідно до інструкції з примусового виконання рішень при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, вказаних вище, не позбавляє права стягувача повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ЗУ «Про виконавче провадження».
Згідно до пункту 5 статі 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.
06.11.2024 виконавче провадження зареєстровано в АСВП та передано державному виконавцю. 
08.11.2024 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 76485749.
Відповідно до статті 18 Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно відміток на виконавчому листі останньою є відмітка від 19.05.2020 п. 2 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження». Отже, строк пред`явлення до примусового виконання виконавчого документа був до 19.05.2023. 
Відповідно до підпункту 4 пункту 102 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» строки визначені Законом перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
За наведених вище обставин, висновки суду першої інстанції щодо пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання є помилковими. Наявні у справі докази свідчать про неодноразове відкриття виконавчих проваджень, що переривало відповідні строки, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.
З викладеного вбачається, що державний виконавець Кисліцина Ю.Д. довела правомірність відкриття виконавчого провадження № 76485749 з примусового виконання виконавчого листа № 2-143/10 виданого 09.03.2011 Комунарським районним судом м. Запоріжжя. ДВС не мав підстав відмовити у прийнятті до виконання виконавчого листа.
Висновки суду першої інстанції про те, що виконавчий лист пред`явлено неналежним стягувачем, є також помилковими, оскільки ухвалою суду від 03.03.2021 замінено стягувача у вищевказаному виконавчому листі (а.с.47-48). 
Доводи скарги ОСОБА_1 про невідповідність виконавчого листа змісту резолютивної частини судового рішення, невірне зазначення дати набрання законної сили судовим рішенням, тощо є неспроможними.
У передбаченому законом порядку виконавчий лист не визнано таким, що не підлягає виконання, а отже підстав для висновку про його невідповідність судовому рішенню не має. 
За таких обставин оскаржувана ухвала відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення судом апеляційної інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 . 
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд –
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», інтереси якого представляє Стеценко Максим Владленович, задовольнити. 
Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06 березня 2026 року у цій справі скасувати і ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Кисліциної Юлії Дмитрівни,  відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови. 
Повний текст постанови складено 01 липня 2026 року.
Головуюча І.В. Кочетков
Судді: С.В. Кухар 
О.З.Поляков