Справа № 148/2037/25 
Провадження №2/148/66/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(заочне)

19 травня 2026 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,
за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , подану представником адвокатом Кугутюком Олександром Васильовичем до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмет спору: Тульчинська міська рада, Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дітей, за участі: позивачки ОСОБА_1 , представника позивача – ОСОБА_3 , представника органу опіки і піклування Тульчинської міської ради – Буги С.Г., -

В С Т А Н О В И В :
Представник позивача адвокат Кугутюк О.В. від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмет спору: Тульчинська міська рада, Служба у справах дітей Тульчинської міської ради, про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів на утримання дітей. 
Позов мотивований тим, що 25.09.2010 позивач уклала шлюб з ОСОБА_2 , проте спільне життя не склалось і рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області 11.10.2016 № 148/1927/16-ц шлюб розірвано. 
За час перебування в шлюбі в сторін народилися діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,
Також, 21.12.2011 позивач перебуваючи в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, але при цьому спільно не проживаючи та не виховуючи дітей разом, звернулась в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 . 
Відповідно до вироку Богунського районного суду м. Житомир у справі №295/12634/24 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначено йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік. 
Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають біля матері та знаходяться на її утриманні, відповідач до виховання дітей ставиться байдуже, діти не бачили його протягом 7 років, не спілкується, не сплачує аліменти, любить випивати і телефонувати дітям у не тверезому стані, що сприймається ними болюче.
Вказані обставини змусили позивачку звернутися до суду з даним позовом, у якому просить позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з відповідача на користь позтивачки, аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Позивачка у судовому засідання позов підтримала та просила його задовольнити, зазначила, що відповідач не підтримує зв`язок з дітьми, батьківських обов`язків не виконує, участі у їх вихованні не приймає.
Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.
Представник органу опіки і піклування Тульчинської міської ради - Буга С.Г. в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , щодо задоволення позовних вимог не заперечувала.
У судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 зазначив, що не заперечує щодо позбавлення батьківських прав відносно нього, так як проживає з матір`ю, батько давно вже не спілкується з ними, участі у його вихованні не приймає, та взагалі не цікавиться його життям, просив позбавити батьківських прав.
За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази у справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Вироком Богунського районного суду м. Житомир у справі № 295/12634/24 від 29.08.2024, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначено йому покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 1 рік (а.с. 6, 7).
Згідно витягів з реєстру територіальної громади № 2025/004572759, №2025/004572695 від 08.04.2025, та № 2025/003739025 від 20.03.2025, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. зв.б. 7, 8).
Відповідно до копії довідки старости Кирнасівської селищної ради № 673 від 08.04.2025, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та з нею проживають її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , які перебувають на її утриманні (а.с. 9).
Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 № 2-1031/11, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2011 і до його повноліття (а.с. 13).
Згідно довідки-рахунку № 83215 від 18.06.2025, по виконавчому листу № 2-1031/2011 виданому 20.02.2012 Богунський районний суд м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів його заробітку, станом на 01.06.2025 борг по аліментам становить 215519,81 грн (а.с. 10). 
Заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 11.10.2016, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 розірвано (а.с. 14).
Рішенням виконавчого комітету Тульчинської міської ради № 296 від 16.07.2025 (а.с. 15) затверджено висновок «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
Згідно висновку виконавчого комітету Тульчинської міської ради затвердженого рішенням виконавчого комітету № 296 від 16.07.2025, виконавчий комітет Тульчинської міської ради, як орган опіки та піклування Тульчинської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 16-18). 
Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 виданого 27.04.2017 Тульчинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, 27.04.2017 ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_8 », про що складено актовий запис № 13 (а.с. 19).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого повторно 02.04.2025 Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. зв.б. 19).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 09.08.2014 виконкомом Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с. 20).
Згідно характеристики щодо учениці ОСОБА_5 , яка видана Кирнасівським ліцеєм Тульчинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_4 здібна та сумлінна учениця, має високі досягнення у навчанні. Мати ОСОБА_1 бере активну участь у житті класу, допомагає з організацією позакласних заходів, регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться життям доньки, забезпечує її відвідування навчальних екскурсій та моніторить правильне поводження дитини в мережі інтернет та високий рівень навчання дитини. Батько в свою чергу з дитиною не спілкується, з сім`ю не проживає. У вихованні доньки участі не приймає. З класним керівником на зв`язок не виходив та на батьківських зборах не з`являвся (а.с. зв.б. 20).
Відповідно до характеристики щодо учня ОСОБА_4 , яка видана Кирнасівським ліцеєм Тульчинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_4 відвідує школу хоча і вчиться досить безпосередньо. Мати ОСОБА_1 цікавиться його навчанням та поведінкою, відвідує класні та загальноосвітні батьківські збори, своєчасно та адекватно реагує на зауваження вчителя. Батько вихованням сина не займається (а.с. 21).
Згідно характеристики виконкому Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 08.04.2025 №674, ОСОБА_1 за час проживання в селищі Кирнасівка зарекомендувала себе з позитивної сторони, скарг та нарікань на даний час не надходило (а.с. зв.б. 21).
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. 
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються ст. ст. 150, 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України).
Відповідно до ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 150 СК України, кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний, моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину, а також несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути судом позбавлені батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Згідно п. 15 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
У пункті 16 вказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Дослідивши наявні у справі докази та встановивши обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 в порушення вищенаведених принципів щодо виховання дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому існують підстави для позбавлення його батьківських прав щодо дітей. В свою чергу, належним чином повідомлений відповідач не надав суду жодного доказу на спростування позиції позивачки.
Щодо позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного. 
Згідно ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Частина 3 ст. 166 СК України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України).
Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27.09.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сум за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Судом встановлено, що діти проживають з матір`ю - позивачем у справі, тому аліменти необхідно стягувати на її користь.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З правового аналізу вищезазначених норм вбачається, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, ст. 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Проте, право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. 
Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі № 6-143цс14. 
Судом встановлено, що рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 21.12.2011 № 2-1031/11, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.09.2011 і до його повноліття (а.с. 13).
Згідно довідки-рахунку № 83215 від 18.06.2025, по виконавчому листу № 2-1031/2011 виданому 20.02.2012 Богунський районний суд м. Житомира, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини зі всіх видів його заробітку, станом на 01.06.2025 борг по аліментам становить 215519,81 грн (а.с. 10). 
Представник позивача у позовних вимогах просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Враховуючи те, що вищевказаним рішенням суду № 2-1031/11від 21.12.2011 вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а задоволення позову в частині стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини призведе до подвійного стягнення аліментів, на одну й ту саму дитину, тому з метою повного захисту прав та інтересів неповнолітніх дітей і враховуючи імперативні вимоги ч. 3 ст. 166 СК України щодо обов`язкового вирішення питання аліментів при позбавленні батьківських прав, суд приходить до висновку про необхідність фактичної зміни розміру аліментів та припинення дії попереднього рішення суду Тульчинського районного суду Вінницької області № 2-1031/11від 21.12.2011. 
Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача, судом враховано інтереси дітей, а також, оскільки відповідач у судове засідання не з`явився, ним не надано відомостей про його стан здоров`я та матеріальне становище, відсутність у нього інших утриманців, беручи до уваги дані обставини, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти в заявленому позивачкою розмірі - 1/3 частину його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позовну заяву пред`явлено до суду 12.08.2025 відповідно, починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав дітей, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.
Згідно п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. та відшкодуванню позивачці понесені нею судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн. (а.с. 1). 
На підставі викладеного, керуючись ст. 18 Конвенції про права дитини, ст. 51 Конституції України, ст. 11-12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 3, 4 ст. 60, 63 ЦК України, ст. 150, 164, 165, 166, 243 СК України, ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ч. 3, ст. 263- 265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Позов – задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , батьківських прав відносно дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована, за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12.08.2025 і до досягнення ними повноліття. 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , яка зареєстрована, за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , судові витрати з оплати судового збору у розмірі 968,96 грн (дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто шість копійок). 
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок). 
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Заочне рішення може бути переглянуто Тульчинським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 29.05.2026.

Суддя: