КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Справа № 755/13845/25

№ апеляційного провадження: 22-ц/824/7758/2026

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року м. Київ
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів 
судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,
суддів: Мостової Г.І., Музичко С.Г., 
при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, 
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 грудня 2025 року, ухваленого під головуванням судді Савлук Т.В.,-
встановив:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом.
ОСОБА_1 просив стягнути із  ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 20 липня 2024 року у розмірі 300 000, 00 доларів США.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 липня 2024 року ОСОБА_2 отримала від позивача 300 000, 00 доларів США терміном до 20 липня 2025 року, що підтверджується розпискою.
ОСОБА_2 свої зобов'язання щодо повернення заборгованості не виконала.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 грудня 2025 року названий позов задоволено.
Стягнутоіз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20 липня 2024 року у загальному розмірі 300 000 доларів США 00 центів.
Стягнутоіз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 12 112 грн 00 коп.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
На адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 10 год 40 хв 29 квітня 2026 року. Справа слуханням відкладена на 06 травня 2026 року. 
Від представника ОСОБА_2 надійшло клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на 06 травня 2026 року, у зв'язку із передопераційною підготовкою перед запланованою операцією захисника. 
Колегія суддів відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки долучена копія консультативного висновку від 29 квітня 2026 року не підтверджує перебування адвоката Замковенка М.І. 06 травня 2026 року на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні. Доказів неможливості взяти участь у судовому засіданні особисто чи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду представником відповідача не надано.
Матеріали справи не містять доказів поважності причин неприбуття відповідача ОСОБА_2 у судові засідання призначені на 29 квітня 2026 року та 06 травня 2026 року.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 заперечив щодо задоволення вимог апеляційної скарги. 
ОСОБА_2  в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності невиконання ОСОБА_2 свого зобов`язання щодо повернення отриманої позики у розмірі 300 000, 00 доларів США. Між сторонами існують договірні правовідносини, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими.
Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції.
Встановлено, що 20 липня 2024 року ОСОБА_2 отримала від позивача 300 000, 00 доларів США із строком повернення не пізніше 20 липня 2025 року, що підтверджується розпискою від 20 липня 2024 року.
Згідно розписки грошові кошти передані у присутності чоловіка відповідача - ОСОБА_3 та за його згодою.
07 липня 2025 року позивачем надіслано на поштову адресу ОСОБА_4 повідомлення про необхідність сплати отриманої позики в обумовлений сторонами строк - до 20 липня 2025 року.
Обгрунтовуючи позовну заяву,  ОСОБА_1 зазначив, що станом на день подачі позову відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання щодо повернення заборгованості за договором позики від 20 липня 2024 року.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Зач. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
У постанові Верховного Суду від 20 вересня 2023 року за № 760/22898/20 зроблено висновок: «За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.»
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що розписка від 20 липня 2024 року підтверджує факт укладення договору позики та виникнення у відповідача зобов`язання зі сплати коштів у розмірі 300 000, 00 доларів США за умови повернення коштів не пізніше 20 липня 2025 року. 
Відповідно до розписки, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 300 000, 00 доларів США.
ОСОБА_2 не зверталася до суду із позовом про визнання боргової розписки від 20 липня 2024 року недійсною. Сторони належним чином узгодили відповідний розмір грошових коштів - 300 000, 00 доларів США та визначили умови повернення коштів - не пізніше 20 липня 2025року.
Враховуючи, що відповідач в обумовлений сторонами строк грошові кошти не повернула відтак, колегія суддів вважає доведеними та обгрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 300 000, 00 доларів США.
Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суду ухвалено за відсутності сторони відповідача, чим позбавлено конституційного права на справедливий судовий розгляд справи, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно матеріалів справи представник ОСОБА_2 та безпосередньо відповідач неодноразово звертались до суду першої інстанції із клопотаннями про відкладення судових засідань. Під час розгляду справи в суді першої інстанції протягом п`яти місяців сторона відповідача не скористалась своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, пояснень чи заперечень щодо вимог ОСОБА_1 .
Про час та місце судового засідання призначеного на 23 грудня 2025 року сторону відповідача було належним чином повідомлено. Згідно протоколу судового засідання головуючим суддею відкладено ухвалення та проголошення судового рішення до 24 грудня 2025 року 12 год 50 хв. Вказане спростовує посилання представника ОСОБА_4 про неповідомлення сторони відповідача про день слухання справи та позбавлення доступу до суду.
Дослідивши матеріали справи, колегією суддів встановлено, що представник відповідача звертався до суду першої інстанції із клопотаннями про витребування доказів, призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та про визнання явки позивача обов`язковою, які розглянуті судом шляхом постановлення відповідних ухвал. Враховуючи вищевикладене, колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_2 щодо позбавлення судом першої інстанції відповідача конституційного права на справедливий судовий розгляд справи.
Доводи апеляційної скарги не містять заперечень ОСОБА_2 факту отримання грошових коштів чи їх повернення ОСОБА_1 .
Розв`язуючи спір, судом першої інстанції правильно встановлено доведеним обов`язок відповідача виконати взяті на себе зобов`язання щодо повернення  ОСОБА_1  заборгованості за договором позики від 20 липня 2024 року у розмірі 300 000, 00 доларів США.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від  24 грудня 2025 рокуухвалено з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає. 
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, 389 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 08 травня 2026 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов 

Судді: Г.І. Мостова 

С.Г. Музичко