Справа № 465/5749/26 
Провадження 2-о/465/273/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
26.06.2026 року         м. Львів
Франківський районний суд м. Львова у складі:
головуючого судді: Мигаль Г.П.,
при секретарі судових засідань: Білінській С.Б.,
за участю
представника заявниці адвоката Водопийко Х.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявниці  ОСОБА_1 , адвокат Водопийко Х.Т. звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису.
Заяву мотивує тим, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності заявниці на підставі Договору дарування (подарувала бабця ОСОБА_3 ). В цій квартирі проживають та зареєстровані: ОСОБА_3 (бабця заявниці), ОСОБА_2 (мати заявниці), ОСОБА_4 (дядько Заявниці) та ОСОБА_1 (заявниця). Впродовж останніх 10 років ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно заявниці своєї доньки - ОСОБА_1 та своєї матері ОСОБА_3 (бабці заявниці). Рішеннями Франківського районного суду м. Львова від 30.01.2025 року у справі №465/624/25 та від 10.11.2025 у справі №465/9974/25 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження її прав з покладенням на неї обов`язків на 6 місяців. Не зважаючи на вищевказані рішення суду ОСОБА_2 , неодноразово порушувала дію обмежувального припису, що підтверджується вироком Франківського районного суду м. Львова від 16.01.2026 року у справі №465/37/26. Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 02.02.2026 року (справа №465/9212/25) 10.10.2025 року ОСОБА_2 за адресою, АДРЕСА_1 вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме, в стані алкогольного сп`яніння, виражалась в її сторону нецензурною лексикою та погрожувала фізичною розправою, чим завдала шкоди її психічному здоров`ю, повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. ч.3 ст. 173-2 КУпАП. За вказані дії ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.173-2 КУпАП. 08.06.2026 року на ОСОБА_2 знову складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВБА № 217051, відповідно до якого, 02.06.2026 року о 20:00 год ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_1 психологічне домашнє насильство, а саме нецензурно виражалася, кричала та погрожувала їй, чим завдала шкоди її психічному здоров`ю повторно протягом року, чим вчинила правопорушення передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП. На даний час ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство щодо заявниці, а тому вона вимушена звертатися до суду про видачу обмежувального припису, оскільки інші заходу впливу не дають жодного результату. З огляду на зазначене, просила видати обмежувальний припис стосовно своєї матері - ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців, яким визначити заходи тимчасового обмеження її прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;
Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала, пояснила, що її мати - ОСОБА_2 вчиняє щодо неї фізичне та психологічне домашнє насильство. ОСОБА_2 також застосовує домашнє насильство щодо своєї матері (бабусі заявниці) - ОСОБА_3 . Зазначила, що  ОСОБА_2 постійновживає алкоголь, приходить додому п`яною, приводить додому невідомих їй осіб. ОСОБА_2 регулярно вчиняє сварки із нею. ОСОБА_2 неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, востаннє вчиняла домашнє насильство 02.06.2026. Щодо ОСОБА_2 неодноразово ухвалювались рішення про видачу обмежувального припису, проте кількість домашнього насильства не зменшилась, ОСОБА_2 продовжує вчиняти психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме: виражалась в її сторону нецензурними словами, погрожувала застосуванням насильства щодо неї. Просила видати обмежувальний припис строком на 6 місяців. 
Представниця заявниці адвокат Водопийко Х.Т. в судовому засіданні заяву підтримала, просила задоволити з підстав, зазначених у заяві. Зазначила, що щодо ОСОБА_2 двічі виносився обмежувальний припис 30.01.2025 та 10.11.2025. Строк дії останнього обмежувального припису закінчився у травні 2026, а тому заявниця була змушена звернулись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, оскільки ОСОБА_2 продовжує вчиняти домашнє насильство щодо заявниці. З огляду на зазначене просить задоволити заяву.
Свідок ОСОБА_3 , яка є бабусею заявниці, в судовому засіданні 22.06.2026 пояснила, що ОСОБА_2 зловживає алкоголем, вчиняє щодо неї та заявниці фізичне домашнє насильство (піднімає руку), приводить невідомих чоловіків додому. Зазначила, що вона була свідком як ОСОБА_2 вчиняє щодо її онуки ОСОБА_1 психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме ОСОБА_2 виражалась в сторону ОСОБА_1 нецензурною лайкою, била онуку в спину. ОСОБА_2 також б`є її. У тверезому стані ОСОБА_2 також буває агресивною. Останній факт домашнього насильства щодо неї та онуки був тиждень тому.
Заінтересована особа – ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про місце та час розгляду справи повідомлена відповідно до вимог ч.11 ст. 128 ЦПК України.
Заслухавши пояснення заявниці, представника заявниці, дослідивши докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно з вироком Франківського районного суду м.Львова від 16.01.2026 року у справі №465/37/26 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та на відповідно до ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Франківського районного суду м. Львова від 17.09.2025 року у справі №465/4796/25, призначено ОСОБА_2 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 11 (одинадцяти) місяців пробаційного нагляду. Вказаним вироком встановлено, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.11.2025 у справі № 465/9974/25, провадження 2-о/465/380/25, видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 6 місяців, яким визначено заходи тимчасового обмеження її прав відносно доньки. Однак, ОСОБА_2 , будучи ознайомлена з рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.11.2025 у справі № 465/9974/25, провадження 2-о/465/380/25 про видачу обмежувального припису, яким відносно неї встановлено вищенаведене обмеження її прав, 04.12.2025, близько 18:00 год., діючи умисно, маючи умисел на вчинення кримінального проступку, пов`язаного з домашнім насильством, порушила даний обмежувальний припис, а саме прийшла у місце проживання ОСОБА_1 за адресою:  АДРЕСА_1 і перебувала там всупереч зазначеному вище рішенню суду.
Відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 02.02.2026 у справі №465/9212/25 ОСОБА_2 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 137-2 КУпАП. Постановою встановлено, що 10.10.2025 о 17:00, АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного характеру, а саме: в стані алкогольного сп`яніння, виражалась в її сторону нецензурною лексикою та погрожувала фізичною розправою, чим завдала шкоди її психічному здоров`ю, повторно протягом року. Своїми діями ОСОБА_2 вчинила адміністративне правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч. ч.3 ст. 173-2 КУпАП.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №217051 від 08.06.2026,  ОСОБА_2 02.06.2056 об 20:00 год. за адресою: АДРЕСА_1 вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_1 психологічне домашнє насильство, а саме: нецензурно виражалась, кричала та принижувала її, чим завдала шкоди її психологічному здоров`ю, повторно протягом року.
Відповідно до Форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 02.06.2026, складеного інспектором СПООН ВП ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області Миськівим М.М., рівень небезпеки повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_2 відносно доньки ОСОБА_1 визначено як високий.
Згідно зі статтею 350-2 ЦПК України передбачено, що заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 ч. 1. ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству поширюється також на інших родичів, інших осіб, які пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, за умови спільного проживання, а також на суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
За пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з ч. 3 ст. 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
При цьому, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 року винесеній за результатами розгляду справи № 754/11171/19.
Верховний Суд у постанові від 14.01.2020 року, винесеній у справі № 754/6995/19 зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Як наголошує ч.2 ст.27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. russia» [GC], 91183.
Практика Європейського суду з прав людини у рішенні «Ireland v. the UK», наголошує на тому, що таке, що принижує гідність, поводження або покарання передбачає знущання, які мають викликати у жертви почуття страху, страждання і почуття власної неповноцінності, а також принизити її гідність.
Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо.
Положеннями ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема: заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Положеннями ст. 350-6 ЦПК України визначено, що розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Враховуючи пояснення заявниці щодо вчинення щодо неї домашнього насильства, докази, долучені до матеріалів справи, покази свідка ОСОБА_3 та наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновків про те, що заявниця обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищені судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства фізичного та психологічного характеру, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 , яка неодноразово порушувала обмежувальний припис, встановлений рішенням Франківського районного суду м. Львова від 10.11.2025 у справі № 465/9974/25, за що відповідно до вироку Франківського районного суду м.Львова від 16.01.2026 року у справі №465/37/26 притягнута до кримінальної відповідальності за ст.390-1 КК України, у 02.06.2026 ОСОБА_2 вчинила щодо ОСОБА_1 психологічне домашнє насильство (в стані алкогольного сп`яніння виражалась в сторону  ОСОБА_1 нецензурною лексикою та погрожувала фізичною розправою), згідно з показами свідка ОСОБА_3 вчинення психологічного (виражалась нецензурною лексикою) та фізичного (штовхала) домашнього насильства є постійним, вказане свідчить, що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.
Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи сам вид насильства, ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню, а тому стосовно ОСОБА_2 , необхідно визначити заходи тимчасового обмеження її прав, а саме: заборонити ОСОБА_2 , перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців
В силу вимог ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 247, 259, 263-265, 268, 350-1, 350-6 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задовольнити .
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження її прав, а саме:
-заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувати в місці проживання постраждалої особи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 6 місяців;
Встановити строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.
Строк дії обмежувального припису обчислювати з дня ухвалення рішення.
Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.
Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч.4 ст. 350-6 ЦПК України).
Учасники справи:
Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 30.06.2026.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.