П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/28297/25	

Суддя першої інстанції: Самойлюк Г.П.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--», м. Одеса
Повний текст судового рішення складений 20.11.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Дегтярьової С.В., Яковлєва О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

19.08.2025 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність щодо виплати йому повного грошового забезпечення за липень-серпень 2022 року; зобов`язання виплатити належне йому повне грошове забезпечення за липень-серпень 2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за результатами службового розслідування встановлена відсутність його на службі з поважних причин, оскільки він був направлений на консультацію до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, а тому у військової частини НОМЕР_1 були відсутні законні підстави призупиняти чи/або утримувати виплату його грошового забезпечення за липень (серпень) 2022 року. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 відмовлено у задоволенні позову, оскільки наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 23.08.2022 №106 встановлено вину ОСОБА_1 в частині самовільного залишення військової частини 27.07.2022, а тому відсутні підстави для виплати позивачу грошового забезпечення в повному обсязі.
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм матеріального, процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.
Позивач посилається на висновок службового розслідування з приводу того, що 27.07.2022 він був відсутній на службі з поважних причин, оскільки був направлений на консультацію до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону, що свідчить про відсутність факту самовільного залишення військової частини. Крім того, відсуне судове рішення щодо притягнення його до відповідальності за самовільне залишення військової частини.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що з ОСОБА_1 є військовослужбовцем та проходить службу у військовій частини НОМЕР_1 за мобілізацією з 24.02.2022.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2022 №235 призначено проведення службового розслідування з метою встановлення причин та умов, що сприяли відсутності на службі більше трьох годин без поважних причин головного сержанта ОСОБА_2 . /а.с.32/
Актом службового розслідування від 19.08.2022 встановлено, що головний сержант ОСОБА_3 був відсутній на службі 27.07.2022 з поважних причин, оскільки був направлений на консультацію у Військово-медичний клінічний центр Південного регіону, натомість порушуючи під час дії воєнного стану встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби не доповів своєму безпосередньому начальнику про причини відсутності. /а.с.33-34/
Наказом командира військової частини від 23.08.2022 НОМЕР_2 , за порушення вимог ст.ст.12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, головного сержанта ОСОБА_2 , на підставі вищезазначеного акту службового розслідування, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та визначено дисциплінарне стягнення – зауваження. /а.с.35/
Крім того, наказом командира військової частини від 23.08.2022 НОМЕР_3 , за порушення вимог ст.ст.12, 13 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме відсутність на службі без поважних причин 25.07.2022, головного сержанта ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та визначено дисциплінарне стягнення – сувора догана. /а.с.62-63/
Того ж дня, уповноваженої особою військової частини НОМЕР_1 складено протокол А2800 №21 про військове адміністративне правопорушення за ч.4 ст.172-11 КУпАП, а саме 25.07.2022 о 09:00 на ранковому шикуванні було виявлено відсутність головного сержанта ОСОБА_2 , що свідчить про нез`явлення вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб, вчинене в умовах особливого періоду.
Постановою Біляївського районного суду від 26.09.2022 у справі №496/4426/22 (набрала законної сили 08.12.2022) закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2022 року позивачу виплачено грошове забезпечення у розмірі 44352,58грн., у вересні 2022 року у розмірі 7324,39грн. /а.с.39-40/
Листом військової частини НОМЕР_1 від 01.11.2022 №1021 повідомлено ОСОБА_1 про те, що за результатами службового розслідування за самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 головного сержанта ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності (сувора догана, наказ №106 від 23.08.2022). Таким чином, відповідно до вимог наказу Міністерства оборони України №260 та рішення Міністра оборони України № 912/з головному сержанту ОСОБА_1 було виплачено грошове забезпечення у вересні 2022 року за серпень 2022 року у сумі 7324,39 грн. враховуючи притягнення до відповідальності. /а.с.38-39/
Вважаючи протиправною бездіяльність щодо виплати повного грошового забезпечення за липень-серпень 2022 року, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Перевіривши матеріали справи судова колегія приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (надалі - Закон №2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців (ч.1 ст.9 Закон №2011-XII).
Згідно з абз.1,2 ч.4 ст.9 Закону №2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні постановлено ввести воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Строк дії воєнного стану в Україні був продовжений з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб згідно з Указом Президента від 14.03.2022 №133/2022, надалі іншими Указами цей строк продовжений до сьогоднішнього дня.
Одночасно із введенням воєнного стану, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.п.1, 17, 20 ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Цим же Указом надано доручення Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
На виконання вищезазначених Указів Президента України, Кабінетом Міністрів України прийнята постанова від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168), якою встановлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць).
Пунктом 2-1 установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
Згідно окремого доручення Міністерства оборони України від 23.06.2022 №912/з29 до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 30000грн. не включати військовослужбовців, які, зокрема, самовільно залишили військові частини, місця служби або дезертирували – з дня самовільного залишення військової частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом командира; у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення – за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.
Отже, правовою підставою для не виплати військовослужбовцю додаткової винагороди за Постановою №168 є самовільне залишення військової частини або місця служби (дезертирства), оголошеного наказом командира; у разі вчинення інших дій (бездіяльності), які мають ознаки адміністративного або кримінального правопорушення – за місяць, у якому здійснено таке правопорушення.
Разом з тим, матеріали прави не містять доказів оголошення наказом командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині позивача таким, що самовільно залишив військову частину або місце служби.
Як вбачається з матеріалів службових розслідувань позивач притягався до дисциплінарної відповідальності за ст.ст.12, 13, 14 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, які не свідчать про скоєння позивачем дисциплінарного проступку у вигляді самовільного залишення військової частини або місця служби.
Крім того, статтею 172-11 КУпАП передбачено, що самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до трьох діб - тягнуть за собою арешт з утриманням на гауптвахті на строк до п`яти діб.
Діяння, передбачені ч.1 цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, - тягнуть за собою арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової військової служби), а також військовозобов`язаним та резервістом під час проходження зборів, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на військову службу у разі призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю до десяти діб, - тягнуть за собою накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.
Діяння, передбачені частинами першою або третьою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду, - тягнуть за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Статтею 407 Кримінального кодексу України визначено, що самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем строкової служби, а також нез`явлення його вчасно без поважних причин на службу у разі звільнення з частини, призначення або переведення, нез`явлення з відрядження, відпустки або з лікувального закладу тривалістю понад три доби, але не більше місяця, - караються триманням у дисциплінарному батальйоні на строк до двох років або позбавленням волі на строк до трьох років.
Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця, або хоч і менше десяти діб, але більше трьох діб, вчинені повторно протягом року, - караються штрафом від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або службовим обмеженням на строк до двох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.
Самовільне залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене особами, зазначеними в частинах першій або другій цієї статті, - караються позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.
Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинені в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, - караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, - караються позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років.
Аналіз вищезазначених норм права свідчить про те, що самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем є адміністративним або кримінальним правопорушенням.
Як вбачається з матеріалів справи, 23.08.2022 уповноваженої особою військової частини НОМЕР_1 складено протокол А2800 №21 про військове адміністративне правопорушення за ч.4 ст.172-11 КУпАП, а саме 25.07.2022 о 09:00 на ранковому шикуванні було виявлено відсутність головного сержанта ОСОБА_2 , що свідчить про нез`явлення вчасно без поважних причин на військову службу з відпустки тривалістю до десяти діб, вчинені в умовах особливого періоду.
Постановою Біляївського районного суду від 26.09.2022 у справі №496/4426/22 (набрала законної сили 08.12.2022) закрито провадження у справі відносно ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч.4 ст.172-11 КУпАП України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Тобто, матеріали справи не містять жодних належних доказів самовільного залишення позивачем військової частини або місця служби, а притягнення наказами командира військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності відбувалося виключно за порушення службової дисципліни, передбаченої ст.ст.12, 13, 14 та 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за серпень 2022 року у сумі 7324,39грн. із застосуванням обмежень у зв`язку із самовільним залишенням військової частини або місця служби (дезертирства) згідно окремого доручення Міністерства оборони України від 23.06.2022 №912/з29.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 листопада 2025 року скасувати.
Ухвалити у справі постанову, якою визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо виплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за серпень 2022 року у сумі 7324,39грн. із застосуванням обмежень у зв`язку із самовільним залишенням військової частини або місця служби (дезертирства) згідно окремого доручення Міністерства оборони України від 23 червня 2022 року №912/з29.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за серпень 2022 року без застосування обмежень у зв`язку із самовільним залишенням військової частини або місця служби (дезертирства) згідно окремого доручення Міністерства оборони України від 23 червня 2022 року №912/з29.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	С.В. Дегтярьова   О.В. Яковлєв