ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/3170/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виключенні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» та індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23 зі складу грошового забезпечення, з розміру якого позивачу у 2016-2017 роках обчислювалася та виплачувалася грошова допомога на оздоровлення, передбачена пунктом 1 статті 10-1Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХП «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»;
- зобов?язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу суми грошової допомоги на оздоровлення за 2016- 2017 роки, включивши суму передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» щомісячної додаткової грошової винагороди за відповідний місяць та індексацію грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23 до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється розмір грошової допомоги на оздоровлення;
- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у виключенні щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил. Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» та індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23, зі складу грошового забезпечення, з розміру якого позивачу у 2017 року обчислювалася та виплачувалася - матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань;
- зобов?язати відповідача перерахувати та виплатити позивачу суми матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 року, включивши суму передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справах осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» щомісячної додаткової грошової винагороди за відповідний місяць та індексації грошового забезпечення, нараховану на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23 до складу грошового забезпечення військовослужбовця, з якого обчислюється розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, передбаченої наказом Міністерство оборони України «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» від 07.06.2018 року №260;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплату Позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №882 за період з 08.08.2016 року до 28.02.2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23;
- зобов?язати відповідача провести перерахунок та виплату позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №882 за період з 08.08.2016 року до 28.02.2018 року, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року по справі №380/19145/23.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у період з 08.08.2016 року по 15.09.2021 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 та наказом командира цієї ж частини (по стройовій частині) від 15.09.2021 року №189 виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Вказав, що під час проходження військової служби відповідачем у 2016-2018 роках нараховано та виплачено позивачу грошову допомогу на оздоровлення та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, яку позивач отримував щомісячно на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 (далі – Постанова №889). Зазначив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, яке набрало законної сили 30.05.2024 року, на військову частину НОМЕР_1 покладено обов`язок нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходу. 13.08.2024 року на виконання вказаного рішення відповідачем перераховано позивачу 115872,43 грн. Як наслідок, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення і матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016-2017 роки, а також щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року проведені відповідачем виходячи із не проіндексованого місячного грошового забезпечення та без врахування у його складі щомісячної додаткової грошової винагороди. Вважаючи у зв`язку із цим свої права на належне грошове забезпечення порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та грошова допомога на оздоровлення мають разовий характер, у зв`язку з чим, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» та постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078, такі не підлягають індексації. Стосовно щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, вказав, що така має окремий, особливий і разовий характер виплати та не входить до структури грошового забезпечення, з якого обчислюються одноразові додаткові види грошового забезпечення. Зокрема, наголосив, що згідно з п.8 Інструкції №595 та п.8 Інструкції №550 така винагорода не включається до складу грошового забезпечення. Крім того, зазначив, що оскільки щомісячна додаткова грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, а є окремою виплатою, тому вона не підлягає окремому індексуванню. На підставі наведеного, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Просить відмовити у задоволенні позову повністю.
Ухвалою судді від 02.03.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; на підставі п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , у період з 08.08.2016 року по 15.09.2021 року проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 15.09.2021 року №189 майстер-сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 15.09.2021 року.
У період з серпня 2016 року по лютий 2018 року позивач щомісячно у складі грошового забезпечення отримував щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889. Вказана обставина між сторонами не оспорюється.
Згідно з довідкою військової частини НОМЕР_1 від 02.02.2026 року, у період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року позивачу нараховувалися та виплачувалися грошова допомога на оздоровлення (у вересні 2016 року – 4809,50 грн; у вересні 2017 року – 5242,63 грн) та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань (у грудні 2017 року – 5242,63 грн).
Зазначені виплати проведено без включення до складу грошового забезпечення, з якого вони обчислювалися, щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, яке набрало законної сили 30.05.2024 року, на військову частину НОМЕР_1 покладено обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходу.
13.08.2024 року військовою частиною НОМЕР_1 на виконання вказаного рішення перераховано позивачу 115872,43 грн.
Оскільки під час проходження військової служби позивачу індексація грошового забезпечення не нараховувалася, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань і щомісячної додаткової грошової винагороди у спірний період здійснені виходячи із не проіндексованого місячного грошового забезпечення.
12.01.2026 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про перерахунок та виплату вказаних виплат із включенням до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення.
Листом від 02.02.2026 року №71/15/96 командир військової частини НОМЕР_1 відмовив позивачу у проведенні перерахунку, посилаючись на те, що щомісячна додаткова грошова винагорода не входить до складу грошового забезпечення, а індексація нараховується на грошові доходи та не входить до складу грошового забезпечення.
Не погодившись із вказаними діями та бездіяльністю, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Згідно зі ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 12.12.1991 року №2011-XII (далі – Закон №2011-XII), держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Згідно з ч.1 ст.10-1 Закону №2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова №1294), яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 року №260 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі – Інструкція №260, чинна на момент виникнення спірних правовідносин), якою визначено порядок та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України.
Відповідно до п.30.1 розділу ХХХ Інструкції №260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.
Згідно з абз.1 п.30.3 розділу ХХХ Інструкції №260, розмір грошової допомоги для оздоровлення визначається виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Відповідно до п.33.1 розділу ХХХІІІ Інструкції №260, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
За змістом абз.2 п.33.3 розділу ХХХІІІ Інструкції №260, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі – Постанова №889) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил України.
Підпунктом 2 пункту 1 Постанови №889 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2013 року №161) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 1 квітня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 січня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 квітня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 липня 2014 року – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до п.2 Постанови №889, граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року №1282-XII (далі – Закон №1282-XII).
Згідно з абз.2 ст.1 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення – встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.2 Закону №1282-XII, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі – Порядок №1078).
Згідно з абз.5 п.2 Порядку №1078, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
У ст.18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 року №2017-ІІІ (далі – Закон №2017-ІІІ) визначено право громадян на соціальні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно зі ст.19 Закону №2017-ІІІ, державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Суд зазначає, що питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17.
У постанові від 06.02.2019 року Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. До грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини не включаються одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Такий принциповий підхід застосовується незалежно від виду виплат.
Аналогічна позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2021 року у справі №825/997/17 та у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року у справі №820/3423/18.
Аналіз наведених правових норм та правових висновків Великої Палати Верховного Суду дає підстави для висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена Постановою №889, яка нараховувалася та виплачувалася позивачу щомісяця у період з серпня 2016 року по лютий 2018 року, не може вважатися одноразовою і повинна бути включена до обрахункової величини при визначенні розміру грошового забезпечення, з якого нараховуються грошова допомога на оздоровлення та матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.
Посилання відповідача на п.8 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 24.10.2016 року №550, та аналогічні положення Інструкції, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.11.2010 року №595, як на підставу для невключення такої винагороди до складу грошового забезпечення, є безпідставним. Положення підзаконного акта, які звужують поняття грошового забезпечення, визначене ч.2 ст.9 Закону №2011-XII, не підлягають застосуванню. Висновки Великої Палати Верховного Суду у справі №522/2738/17 ґрунтуються на пріоритеті норм закону над нормами підзаконних актів.
Таким чином, відповідач у період проходження позивачем військової служби повинен був розраховувати грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2017 роки та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, яка мала постійний характер.
За таких обставин, суд приходить висновку про протиправність дій відповідача щодо здійснення позивачу розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889. Як наслідок, обґрунтованими є і похідні вимоги про спонукання відповідача до вчинення дій з перерахунку та виплати таких виплат із включенням до складу грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди.
Щодо включення індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюються грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та щомісячна додаткова грошова винагорода за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року, суд зазначає наступне.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема: Закону №2017-ІІІ, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня грошового забезпечення внаслідок його знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі місячного грошового забезпечення як розрахункової величини при нарахуванні та виплаті грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та щомісячної додаткової грошової винагороди.
У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 року у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення ч.2 ст.233 КЗпП України вказано, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
Верховний Суд у постановах від 19.06.2019 року у справі №825/1987/17, від 20.11.2019 року у справі №620/1892/19, від 05.02.2020 року у справі №825/565/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічний висновок щодо включення індексації грошового забезпечення до складу місячного грошового забезпечення, з якого обчислюється щомісячна додаткова грошова винагорода, викладено у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року у справі №820/3423/18.
Як встановлено судом, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, яке набрало законної сили 30.05.2024 року, на військову частину НОМЕР_1 покладено обов`язок нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення та компенсацію втрати частини доходу.
13.08.2024 року вказане рішення виконано шляхом перерахування позивачу 115872,43 грн.
Оскільки під час проходження військової служби місячне грошове забезпечення позивача протиправно не було проіндексоване, а індексацію за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 року виплачено лише 13.08.2024 року, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році та щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року здійснені відповідачем виходячи із не проіндексованого місячного грошового забезпечення.
За наведеного правового регулювання та встановлених обставин справи, суд приходить висновку, що дії відповідача щодо здійснення позивачу розрахунку грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 роки та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, є протиправними.
Крім того, бездіяльність відповідача щодо не проведення перерахунку та виплати позивачу щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, також є протиправною.
Як наслідок, похідні позовні вимоги про спонукання відповідача до вчинення дій з перерахунку та виплати таких виплат із включенням індексації грошового забезпечення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Подібне правозастосування викладено у постанові Верховного Суду від 21.12.2021 року у справі №820/3423/18.
Суд відхиляє посилання відповідача на постанови Верховного Суду України від 17.10.2011 року, 21.02.2012 року, 25.09.2012 року, 05.11.2013 року, 30.09.2014 року, 30.06.2015 року (№№21-226а11, 21-463а11, 21-241а12, 21-210а13, 21-297а14, 21-1446а15 відповідно), а також на постанову Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі №820/5473/17, оскільки висновки, викладені у цих постановах, стосуються правил обчислення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні та сформульовані за іншого правового регулювання, ніж те, що було чинним на момент виникнення спірних правовідносин у цій справі.
Посилання відповідача на положення п.8 Інструкції №595 та п.8 Інструкції №550 як на підставу невключення щомісячної додаткової грошової винагороди до складу грошового забезпечення є безпідставним, оскільки такі підзаконні нормативно-правові акти не можуть звужувати зміст поняття грошового забезпечення, визначеного ч.2 ст.9 Закону №2011-XII.
Доводи відповідача про разовий характер щомісячної додаткової грошової винагороди не спростовують висновків суду, оскільки матеріалами справи (довідкою військової частини НОМЕР_1 від 27.07.2023 року №71/1/624) підтверджується щомісячне нарахування та виплата позивачу такої винагороди у період з серпня 2016 року по лютий 2018 року, що свідчить про її систематичний характер.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то згідно з п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від його сплати, а відтак розподіл на підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення ОСОБА_1 розрахунку грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році без урахування у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, та індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2017 роках та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у 2017 році з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, та індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23, з урахуванням раніше проведених виплат.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889, за період з 08.08.2016 року по 28.02.2018 року з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, нарахованої на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2023 року у справі №380/19145/23.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.