Справа № 331/268/26
Провадження № 2-о/331/57/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року Олександрівський районний суд міста Запоріжжя у складі: 
головуючого судді Каретник Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Данилевської О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 в особі його представника - адвоката Головіної І.О. в порядку окремого провадження звернувся до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя із заявою, в якій просить встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 , на час відкриття спадщини, тобто на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування заяви зазначено, що заявник є рідним сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 до моменту смерті жив за адресою: АДРЕСА_1 , йому на праві власності належала 1/3 частка вказаної квартири, але він не був зареєстрований за цією адресою. Заявнику також належить на праві власності 1/3 частка вказаної квартири, він зареєстрований у цій квартирі і фактично проживав там разом із батьком до моменту його смерті. Після смерті батька заявника залишилося спадкове майно, яке складається із 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Враховуючи те, що заявник постійно проживав разом із батьком на час відкриття спадщини, він вважається таким, що фактично прийняв спадщину. Однак, постановою нотаріуса від 04.11.2025 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька у зв`язку з тим, що на момент смерті померлий не мав зареєстрованого місця проживання. У зв`язку з цим заявнику для реалізації його права на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно довести факт постійного спільного проживання разом із батьком на час відкриття спадщини. 
У дане судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Головіна І.О. не з`явилися, однак представник заявника подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій просила заяву задовольнити. Під час розгляду справи представник заявника підтримала заяву про встановлення факту спільного проживання заявника та його батька з підстав, викладених у заяві про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і просила її задовольнити. 
У судове засідання представник заінтересованої особи - територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради не з`явилася, однак подала до суду пояснення, в яких зазначила, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду, просить ухвалити законне та обґрунтоване рішення і просить розглянути справу без її участі.
Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_3 суду пояснив, що знає заявника та його батька ще з дитинства. ОСОБА_2 до моменту смерті дійсно жив за адресою: АДРЕСА_1 , і весь час разом з ним за цією адресою жив і його син ОСОБА_1 .
Допитаний під час розгляду справи свідок ОСОБА_4 суду пояснив, що знає родину ОСОБА_1 ще з 1975 року. Він дійсно весь час жив за адресою: АДРЕСА_1 . Також разом з ним за цією ж адресою жив і його батько ОСОБА_2 до моменту смерті.
Суд, вислухавши під час розгляду справи представника заявника і свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Згідно із ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Вознесенівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається із 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло від 12.09.1997 № 53 та копією Технічного паспорта на вказану квартиру, складеного 07.08.1997. 
Заявник ОСОБА_1 є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.03.1981, і зареєстрований з 20.10.1989 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою у його паспорті серії НОМЕР_3 , виданому Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій обл. 19.05.2007, копія якого долучена до матеріалів справи.
Із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №1592/02-31 від 04.11.2025, винесеної приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., вбачається, що 02 жовтня 2025 року на підставі заяви ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом було заведено спадкову справу №232/2025 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 ; у заяві спадковим майном зазначено 1/3 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Також із копії вказаної постанови приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І. судом встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку зазначеної квартири у зв`язку з тим, що на момент своєї смерті спадкодавець не мав зареєстрованого місця проживання, а тому, відповідно, ОСОБА_1 не був зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем і не подав у строк, встановлений ст.1270 ЦК України, заяви про прийняття спадщини.
Факт проживання ОСОБА_2 в період з 1979 року по 15 грудня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , та копією Акта про фактичне проживання особи від 22.12.2025, складеного мешканцями вказаного будинку ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .
Крім того, дана адреса зазначена як адреса місця проживання ОСОБА_2 у копії нотаріально посвідченого договору оренди земельної ділянки від 05.04.2002, долученого до матеріалів справи.
Також із копій матеріалів спадкової справи №232/2025 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , наданих на виконання ухвали суду приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вовк І.І., встановлено, що відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 02.10.2025 інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлого ОСОБА_2 , немає, заповітів померлий не складав, а відповідно до інформації Департаменту адміністративних послуг Запорізької міської ради від 07.10.2025 станом на 15.12.2021 його місце проживання у м. Запоріжжі не було задеклароване/зареєстроване.
Таким чином, на підставі досліджених в ході судового розгляду справи доказів, суд приходить до висновку, що заявник ОСОБА_1 дійсно постійно проживав зі своїм батьком ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 15 грудня 2021 року, тобто на час відкриття спадщини.
Враховуючи, що факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини знайшов своє підтвердження при розгляді справи в суді, цей факт має юридичне значення, оскільки може надати заявникові можливість як спадкоємцю реалізувати своє право на отримання спадщини, приватний нотаріус своєю мотивованою постановою відмовив ОСОБА_1 в оформленні спадщини, суд вважає, що даний факт може бути встановлений судом відповідно до вимог ч.2 ст.315 ЦПК України і абз. 1 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно якого, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.258, 259, 263-265, 268 ч.6, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В:
Задовольнити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_4 , постійно проживав разом зі спадкодавцем – своїм батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 01.06.2026.

Суддя Юлія КАРЕТНИК