Справа № 577/1988/26 
Провадження № 2/577/1298/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

11 червня 2026 року      м. Конотоп  
Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі : головуючого судді Галяна С.В.
за участю секретаря судового засідання Іваненко Н.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-
В С Т А Н О В И В :
ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та прохає стягнути з відповідача заборгованість за договором № 7782728 від 12.04.2024 року в розмірі 103500 грн. та договором № 4663852 від 19.05.2024 року в розмірі 20640 грн. 
Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12.04.2024 року між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 був укладений договір № 7782728 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу був наданий кредит на суму 25000 грн. на строк 360 днів, із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 2,20 % на день. Свої зобов`язання за вказаним договором ТОВ «Авентус Україна» виконало, зарахувавши грошові кошти на платіжну картку відповідача. За умовами кредитного договору відповідач брав на себе зобов`язання повернути кредит в обумовлений термін та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Однак свої зобов`язання за договором № 7782728 про надання споживчого кредиту від 12.04.2024 року ОСОБА_1 не виконав, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість за вказаним договором.
24.12.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» був укладений договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «Свеа Фінанс» за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі й право вимоги за договором № 7782728 про надання споживчого кредиту від 12.04.2024 року, який був укладений між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . 
На час звернення ТОВ «Свеа Фінанс» з позовом до суду заборгованість ОСОБА_1 за договором № 7782728 про надання споживчого кредиту від 12.04.2024 року становить103500 грн. та включає в себе: заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 25000 грн., заборгованість по відсотках в розмірі 66000 грн., пеня в розмірі 12500 грн.
Крім того, 19.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4663852 строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,50 % в день, відповідно до якого позичальнику на банківську картку було перераховано 4300 грн. 
Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми позики.
Однак відповідач свої зобов`язання перед ТОВ ««Лінеура Україна» не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. 
24.12.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-36/24, відповідно до якого ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, зокрема і до ОСОБА_1 . 
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-36/24 від 24.12.2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20640 грн., яка включає в себе 4300 грн. заборгованості за сумою кредиту, 14190 грн. заборгованості по відсотках та 2150 грн. штрафу, пені. 
У добровільному порядку заборгованість ОСОБА_1 погашена не була, у зв`язку з чим ТОВ «Свеа Фінанс» змушене звернутися з позовом до суду. 
Позивач ТОВ «Свеа Фінанс» в судове засідання не з`явився. Представник позивача А.Паладич прохає розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 41). 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином (а.с. 60). Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подав. З огляду на положення ч. 7, 8 ст.128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, вважається, що про день, час та місце розгляду справи особа повідомлена належним чином. За таких обставин неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи і винесенню судового рішення. 
Ухвалою судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області Галяна С.В. від 17.04.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду на 18.05.2026 року (а.с. 44).
Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 18.05.2026 року у зв`язку з заявою представника відповідача судове засідання відкладено на 11.06.2026 року (а.с. 58).
Оскільки дотримані всі, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України вимоги, суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення у справі на підставі наявних доказів.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Статтею ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац другий ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Таким чином будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 202-0 року у справі № 561/77/19..
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
В судовому засіданні встановлено, що 12.04.2024 року ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 уклали договір № 7782728 про надання споживчого кредиту, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти на засадах строковості, поворотності, платності, шляхом переказу грошових коштів на його банківську карту № НОМЕР_1 , а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом (а.с. 7-16).
Відповідно до пунктів 1.3, 1.4, 1.5.1 договору, сума кредиту складає 25000 грн., строк кредиту 360 днів, стандартна процентна ставка 2,20 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4 цього договору.
Договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором С7197.
Сторонами договору також узгоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки, з урахування вартості супутніх послуг (а.с.15 зв. -16).
Згідно витягу з додатку до листа ТОВ «Пейтек» від 26.12.2026 року, грошові кошти в сумі 25000 грн. 12.04.2024 року о 15:56:09 год. перераховано на картковий рахунок № № НОМЕР_2 (а.с.22).
Відповідач здійснював часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за договором № 7782728 від 12.04.2024 року про надання споживчого кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 21).
Сплачуючи кредит, відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких реалізовано.
Судом також встановлено, що 24.12.2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» було укладено договір факторингу № 01.02-35/24, відповідно до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «Свеа Фінанс» за плату, а ТОВ «Свеа Фінанс» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 23,24,25).
Відповідно до витягу з реєстру боржників, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 7782728 від 12.04.2024 року у сумі 103500 грн., з яких: 25000 грн. заборгованість по тілу кредиту; 6600,87 грн. - заборгованість за відсотками, 12500 грн. - пеня (а.с. 26).
19.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4663852 строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 1,50% в день, відповідно до якого позичальнику на банківську картку № НОМЕР_3 було перераховано 4300 грн. (а.с. 27,28,29,30,31-33,36).
Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту у день закінчення строку кредитування та сплатити проценти від суми позики.
Однак відповідач свої зобов`язання перед ТОВ ««Лінеура Україна» не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість.
24.12.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Свеа Фінанс» укладено Договір факторингу № 01.02-36/24, відповідно до якого ТОВ «Свеа Фінанс» приймає за плату належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників (а.с.37, 38).
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 01.02-36/24 від 24.12.2024 року, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 20640 грн., яка включає в себе 4300 грн. заборгованості за сумою кредиту, 14190 грн. заборгованості по відсотках та 2150 грн. штрафу, пені, що також підтверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи (а.с. 39, 40).
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк.
Відповідно до ч.1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладено у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно ч.2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п.5 ч.1 ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.
Згідно з ч.12. ст. 11 цього Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Статтею 12 указаного Закону передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 не виконував взяті на себе зобов`язання належним чином, що спричинило виникнення заборгованості за вищевказаними кредитними договорами.
Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
При визначенні суми заборгованості відповідача, суд зауважує, що згідно п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача пені, штрафу у загальній сумі 14650 грн. не підлягає до задоволення.
Однак внаслідок невиконання умов кредитних договорів ОСОБА_1 були порушені права позивача. А тому, оцінюючі представлені позивачем докази та наведені аргументи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ТОВ «Свеа Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 7782728 від 12.04.2024 року в розмірі 91000 грн., яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту та заборгованість по відсотках та за кредитним договором № 4663852 від 19.05.2024 року в розмірі 18490 грн., яка включає в себе заборгованість за тілом кредиту та заборгованість по відсотках.
Крім того, в силу дії 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 89, 141, 247, 259, 263-265, 273, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 527, 530, 610, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, суд ,-

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» суму заборгованості за договором № 7782728 про надання споживчого кредиту від 12.04.2024 року в розмірі 91000 грн. та договором № 4663852 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 19.05.2024 року в загальному розмірі 18490 грн. та судовий збір у розмірі 2348,21 грн., а разом 111838,21 грн. (сто одинадцять тисяч вісімсот тридцять вісім грн. 21 коп.).
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Рішення може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Повне найменування сторін: 
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», (місцезнаходження: м. Київ, вул. Іллінська, 8, код ЄДРПОУ 37616221). 
Відповідач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ).   

Суддя Галян С.  В.