Справа № 755/6703/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2026 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В., розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

у с т а н о в и в :

01.05.2026 року позивач через засоби поштового зв`язку звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з моменту повноліття дитини та періоду навчання з 06.09.2022 року і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення дитиною 23 років.
 
Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що сторони у справі зареєстрували шлюб 13.12.2003 року. Від шлюбу сторони мають спільного повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Шлюб між батьками дитини розірваний 22.10.2010 року. Відповідач проживає окремо з жовтня 2010 року, приймати участь у вихованні та розвитку дитини не бажає, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ігнорує свої батьківські обов`язки, хоча зобов`язаний утримувати дитину. До повноліття дитини відповідач був зобов`язаний сплачувати аліменти починаючи з 30.08.2019 року на підставі виконавчого листа №753/17343/19 від 31.07.2020 року. 02.04.2026 року виконавче провадження щодо стягнення аліментів до досягненню дитиною повноліття було закрите через те, що дитині виповнилось 18 років, і борг у цьому виконавчому провадженні склав 95000,00 грн. На даний час дитина сторін є повнолітньою, однак з 2020 року хлопець навчається на денній формі навчання у Київському фаховому коледжі і відповідно не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе утримувати. З 15.08.2024 року хлопець навчається на денному відділенні на умовах контракту. Загальна вартість навчання з 15.08.2024 року по 30.06.2027 року становить 84000,00, які позивачка сплачує самостійно. Позивачка вказує, що не має можливості самостійно утримувати повнолітнього сина, оскільки має на утриманні ще неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого також утримує самостійно. 
 
Ухвалою суду від 13.05.2026 року відкрите провадження у справі, призначений розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 
Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі, разом копією позовної заяви та доданими до неї документами, була направлена на зареєстровану у встановленому законом порядку адресу відповідача, але судова кореспонденція повернулась до суду без вручення адресату.
Станом на час ухвалення у справі рішення відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З матеріалів справи вбачається, що позивач жодних заперечень з приводу розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення не викладав.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.
Як убачається з матеріалів справи, позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 13.12.2003 року по 22.10.2010 року, що підтверджується копіями свідоцтв про одруження та про розірвання шлюбу (а.с. 7-8).
Від шлюбу сторони мають спільну повнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копію свідоцтва про народження (а.с. 6). 
Згідно довідки №73 від 29.04.2026 року, ОСОБА_3 дійсно є студентом ІІ курсу денного відділення Київського фахового коледжу зв`язку, на умовах контракту. Термін навчання з 01.09.2024 року по 30.06.2027 року (а.с. 15).
Згідно договору про надання платної освітньої послуги №559 від 15.08.2024 року, укладеного між Київським фаховим коледжем зв`язку та ОСОБА_1 для здобувача вищої освіти ОСОБА_5 , загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 84000,00 грн. (а.с. 22-25).
Із матеріалів справи убачається, що позивачка також є матір`ю малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 26).
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Відповідно до положень ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).
Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
За змістом положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Відповідно до ст. 201 СК України, до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Вирішуючи спір по суті суд враховує наступне.
Дитині сторін - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилось 18 років, але він на теперішній час ще до досяг ІНФОРМАЦІЯ_4 віку.
Повнолітня дитина сторін продовжує навчання, що підтверджується наявними в матеріалах справи належними та достатніми письмовими доказами.
Із наявних у справі документів вбачається, що ОСОБА_6 навчається на денній формі навчання. Така форма навчання призводить до неможливості студента офіційно працювати та отримувати доходи, а отже дитина об`єктивно потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, адже сама по собі денна форма навчання позбавляє повнолітню дитину можливості працювати та утримувати себе самостійно і за таких умов дитина потребує матеріальної допомоги від своїх батьків.
У постанові Верховного Суду від 23.01.2019 року в справі №346/103/17, суд касаційної інстанції, зокрема, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що дитина сторін навчається на денній формі, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, а отже потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Крім того, ОСОБА_3 навчається на платній основі, відповідно потребує коштів не лише для задоволення базових потреб та потреб начального процесу, а також потребує грошових коштів для оплати навчання.
Визначаючи розмір аліментів, які мають стягуватись з відповідача на утримання його повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд приходить до висновку, що заявлений до стягнення розмір відповідає інтересам повнолітньої дитини сторін для її належного забезпечення на період навчання.
Ураховуючи положення ст. 182 СК України, суд приймає до уваги працездатний вік відповідача, відсутність будь-яких даних про незадовільний стан здоров`я відповідача та відсутність будь-яких даних про наявність у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина.
При розгляді справи судом не встановлено обставин передбачених п.п. 3-1), 3-2) ч. 1 ст. 182 СК України, а також інших обставин, які б могли мати істотне значення для вирішення спору.
Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів починаючи з моменту повноліття дитини та періоду навчання з 06.09.2022 року, такі вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ст. 191 СК України чітко визначено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, і поскільки із відповідним позовом позивачка звернулась до суду через засоби поштового зв`язку 01.05.2026 року, саме з цієї дати має починатись стягнення присуджених судом аліментів. 
Суд роз`яснює сторонам, що відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 182, 191, 192, 199, 200, 201 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 275, 279, 280, 281, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з 01.05.2026 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 (двадцяти трьох) річного віку.
В іншій частині позову - відмовити.
Право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складений 24.06.2026 року.
Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );
Третя особа - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя -