ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

01 липня 2026 року 	Справа № 160/7733/26 	
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі судді Дєєва М.В. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області
про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
30.03.2026 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 26.09.2025 року про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви від 19.09.2025 року;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 14.02.2017 року по 19.09.2025 року до загального страхового та пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті по видобутку вугілля, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 З Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви від 19.09.2025 року.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що позивач звернувся до відповідача - 1 з заявою від 19.09.2025 року про перехід з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію по інвалідності з 14.02.2017 року. Позивач є інвалідом ІІ групи, причина інвалідності —трудкалiцтво/профзахворювання. Інвалідність настала від нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що підтверджується Актом № 9 від «30» травня 2016 р. Форми Н-1, довідкою МСЕК та Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 26.02.2025 року. Пенсія призначена відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З огляду на досягнення 50-річного віку позивач звернувся до відповідача - 1 з заявою від 19.09.2025 року про перехід з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» 26.09.2025 року відповідач - 2 надав рішення про відмову у перерахунку пенсії. У відмові відповідач - 2 зазначив: «Пільговий стаж для осіб, які працювали на роботах з особливо шкідливими та важкими умовами праці за списком №1, зокрема для шахтарів у ОСОБА_1 становить 8 років 8 місяців 24 дні. Враховуючи вищевикладене гр. ОСОБА_1 відмовлено у проведенні такого перерахунку пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного стажу.» Позивач не погоджується в отриманою відмовою та вважає , що має право на переведення на пенсію за віком на пільгових умовах.
06.04.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
21.04.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вказано, що 19.09.2025 ОСОБА_1 звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про перехід на інший вид пенсії. Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області Позивачу відмовлено у переході на інший вид пенсії. З огляду на вищезазначене, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не розглядало заяви позивача про призначення пенсії по суті та не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії.
27.04.2026 року від Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 14.02.2017 отримує пенсію по інвалідності, призначену за нормами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пільговий стаж Позивача за Списком № 1 становить - 8 років 8 місяців 24 дні. 19.09.2025 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058. Оскільки, позивач в період інвалідності не працював повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зарахування періоду з 14.02.2017 по 19.09.2025 до пільгового стажу за списком № 1 є безпідставним. Враховуючи факт того, шо пільговий стаж позивача, за Списком № 1 становить - 8 років 8 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах. Відтак, Головним управлінням правомірно відмовлено у здійсненні перерахунку позивачу.
01.07.2026 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду продовжено строк розгляду справи.
Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та з 14.02.2017 отримує пенсію по інвалідності, призначену за нормами Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
19.09.2025 року позивач звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про здійснення перерахунку пенсії у зв`язку з переведенням на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058.
Заява позивача про призначення пенсії та додані до неї документи розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України в Київській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 26.09.2025 року №66620/03-16 позивачу відмовлено у переході на інший вид пенсії, оскільки пільговий стаж позивача, за Списком № 1 становить - 8 років 8 місяців 24 дні, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону № 1058, позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком на пільгових умовах
Позивач вважає рішення відповідача-2 протиправним та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Згідно з положеннями ст. 3 Конституції України, як Основного Закону України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до ст. ст. 21, 22 Конституції України - усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Конституційні права і свободи людини і громадянина, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон № 1058-ІV від 09.07.2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» ( далі по тексту - Закон № 1058).
Відповідно до статті 1 Закону № 1058 пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до статті 5 Закону № 1058 винятково цим Законом визначається, зокрема, пенсійний вік чоловіків і жінок, після досягнення якого особа має право на призначення пенсії за віком.
Пунктом 2 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058 передбачено, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди цим особам пенсії призначаються органами Пенсійного фонду за нормами цього закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення».
Частиною 1 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Частиною 3 ст. 114 Закону № 1058-IV встановлено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий, склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень) - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Відповідно до ч. 5 ст. 114 Закону № 1058-IV у разі призначення пенсій на пільгових умовах відповідно до частин другої і третьої цієї статті проводиться взаємне зарахування періодів роботи, передбачених цією статтею, за умови що роботи, які зараховуються, дають право на пенсію на аналогічних або більш пільгових умовах.
Розділом 1 Підземні гірничі роботи в шахтах і на будівництві вугільних (сланцевих) шахт цього Списку передбачено, що правом на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії терміном не менше 25 років, користуються усі робітники, зайняті протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівники і спеціалісти підземних дільниць діючих і споруджувальних шахт для видобутку вугілля.
До Списку робіт і професій, що дають право на пенсію незалежно від віку при безпосередній зайнятості протягом повного робочого дня на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин), пов`язаних з видобутком вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, терміном не менше 25 років, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 р. № 202, віднесено усіх робітників, зайнятих протягом повного робочого дня на підземних роботах, керівників і спеціалістів підземних дільниць діючих і споруджуваних шахт для видобутку вугілля (сланцю).
Відтак, пільговий стаж за Списком № 1 за кваліфікуючими ознаками відповідає пільговому стажу за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 № 202, а тому стаж за Списком №1 має бути врахований як стаж за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 № 202 в випадку призначення пенсії на підставі ч. 3 ст. 114 Закону № 1058-IV, і навпаки стаж за Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1994 № 202 має бути врахований при призначенні пенсії за Списком № 1, згідно ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV, як 1:1, за винятком провідних професій для яких визначено інше співвідношення.
Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим двадцять третім пункту 1 частини 2 цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зменшується на один рік.
Підставою для призначення пенсії за віком на пільгових умовах є наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження шкідливих умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці продовж повного робочого дня, встановленого для даного виробництва. Під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.
Відсутність чи не підтвердження хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на пенсію за віком на пільгових умовах.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058).
Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи - є трудова книжка. У разі відсутності відповідних записів у ній, стаж підтверджується порядком, який встановлено Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 234/13910/17 та від 7 березня 2018 року у справі №233/2084/17.
Згідно трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював на посадах, віднесених до Списку № 1:
ВАТ «Павлоградвугілля» Філія «Шахта «Благодатна»
18.07.2005 - 25.09.2007 - гірничий робітник підземний з повним робочим днем в шахті, електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті;
ВАТ «Павлоградвугілля» Шахта «Благодатна»
08.02.2010 - 23.08.2016 — електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті.
Звільнений за станом здоров`я за статтею 40 п.2 КЗпП України. 
Робота на зазначених посадах відноситься до Списку № 1 та дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч.2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Внаслідок отриманого професійного хронічного захворювання, пов`язаного з виробництвом, відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до територіальних органів Пенсійного фонду України №152/25/522/ВП з 30.05.2016 року ОСОБА_1 визнано інвалідом 2-ї групи.
Так, з 14.02.2017 року по 19.09.2025 року (день звернення за пенсією за віком) позивач знаходився на інвалідності та отримував пенсію по інвалідності, причина інвалідності —трудкалiцтво/профзахворювання. Інвалідність настала від нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, що підтверджується Актом № 9 від «30» травня 2016 р. Форми Н-1, довідкою МСЕК та Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 26.02.2025 року.
Відмовляючи у призначенні пенсії, відповідач-2 у рішенні про відмову в проведенні перерахунку пенсії зазначило, що оскільки у позивача відсутній пільговий стаж у переході на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ст.114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відмовлено.
Як зазначає позивач, до його пільгового стажу роботи відповідач не зарахував період перебування на інвалідності (професійне захворювання) з 14.02.2017 року по 19.09.2025 року (по дату звернення із заявою), що також підтверджується витягом з пенсійної справи позивача
Як встановлено з матеріалів справи, зокрема Актом № 9 від «30» травня 2016 р. Форми Н-1, довідкою МСЕК та Витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 26.02.2025 року підтверджується, що позивачу було встановлено ІІ групу інвалідності з 30.05.2016 року з причин професійного захворювання безстроково та у зв`язку з втратою працездатності його було звільнено з електрослюсар підземний з повним робочим днем в шахті.
Згідно ч. 5 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах (статті 13 і 14).
Законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Також положеннями частини четвертої статті 9 Закону України «Про охорону праці» визначено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Касаційного адміністративного суду від 05.12.2019 року у справі №185/8991/16-а.
Згідно з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 квітня 2019 року у справі № 392/17/17, законодавством передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до статей 13, 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
До пільгового стажу зараховується період до того часу, коли особа вийшла на пенсію за віком на пільгових умовах.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем-2 протиправно не зараховано до пільгового та страхового стажу позивача період з 14.02.2017 року по 19.09.2025 року перебування на інвалідності у зв`язку з професійним захворюванням, у зв`язку з чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 26.09.2025 року про відмову у переведенні з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви від 19.09.2025 року є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо вимог в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 14.02.2017 року по 19.09.2025 року до загального страхового та пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті по видобутку вугілля, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202, суд зазначає наступне.
Згідно ч.4 ст.245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Тобто, законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, які належать до функцій і виключної компетенції останнього (дискреційні повноваження), тому втручання в таку діяльність є формою втручання в дискреційні повноваження наведеного органу та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Як слідує зі змісту Рекомендації № К (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.
Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у даному випадку суд не вважає повноваження відповідача, як дискреційними, оскільки відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд. 
Згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ підлягає застосуванню судами як джерело права.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області зарахувати період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 14.02.2017 року по 19.09.2025 року до загального страхового та пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті по видобутку вугілля, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202.
Щодо вимоги в частині зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області перевести ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 З Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви від 19.09.2025 року, суд зазначає наступне.
Крім того, статтею 58 Закону № 1058-IV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий та страховий стаж позивача.
При цьому, суд враховує ту обставину, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області, то саме цей орган і має завершити процедуру розгляду заяви про призначення позивачу пенсії за віком.
З огляду на неналежне виконання визначеним пенсійним органом його повноважень щодо розгляду заяви позивача, що потягло за собою порушення прав позивача, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення пенсії та визначення підстав, за яких призначається пенсія або приймається рішення про відмову в її призначенні, з метою належного захисту прав позивача, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 19.09.2025 року про переведення з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 З Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд звертає увагу, що відповідно до абз. 2 ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.26, код ЄДРПОУ 21910427), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08001, Київська область, смт.Макарів, вул.Варшавська, 3-Б, код ЄДРПОУ 22933548) про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26.09.2025 року про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» згідно заяви від 19.09.2025 року.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати ОСОБА_1 період перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 14.02.2017 року по 19.09.2025 року до загального страхового та пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті по видобутку вугілля, зайнятість на яких дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Постанови КМУ від 31.03.1994 року №202.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.09.2025 року про переведення з пенсії по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 ст.114 З Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені ст. ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Дєєв