Справа № 638/4624/26
Провадження № 3/638/2296/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Хайкін В. М. розглянувши адміністративний матеріал, що надійшов із Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області відносно: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

07.05.2026 року у провадження Шевченківського районного суду м. Харкова після належного оформлення надійшла справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №584978, 06.02.2026 року о 21 год. 20 хв. за адресою: Харківська область, Чугуївський район, с. Кицівка, вул. Гоголя, 2, було зупинено транспортний засіб ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 під керуванням громадянина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у водія були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору алкотестору Драгер 6820 категорично відмовився, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку в медичному закладі відмовився, факт відмови зафіксовано на нагрудний відеореєстратор Тексар 181501256/13 згідно статті 266 КУпАП, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
01.06.2026 року від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Мазницького М.М. до суду надійшло клопотання про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, у зв`язку із відсутністю складу правопорушення. Клопотання обґрунтовано тим, що в протоколі про адміністративне правопорушення було допущено помилку у написанні імені особи, що притягається до адміністративної відповідальності, а саме вказано не вірно « ОСОБА_2 », замість вірного « ОСОБА_2 ». Також зазначає, що матеріали справи не містять доказів, які б фіксували момент руху автомобіля під керуванням ОСОБА_1 . Із долучених відеозаписів встановлено, що відеофіксація не була безперервною, а тому вказаний доказ не можна вважати належним та допустимим. Окрім цього, наявні відеозаписи фіксують події лише з моменту прибуття працівників поліції до автомобіля, який не був заведений та яким ніхто не керував. Також вказує, що виклик на лінію «102» відбувся за повідомленням громадянина ОСОБА_3 , проте у рапорті працівник поліції посилається на свідка ОСОБА_4 . Таким чином, протокол фактично ґрунтується виключно на поясненнях третьої (свідка), які відповідно до статті 251 КУпАП не можуть вважатися безумовним та достатнім доказом вини без перевірки їх достовірності та підтвердження іншими доказами.

Також 01.06.2026 року від представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Мазницького М.М. до суду надійшло клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_5 , у задоволенні якого судом було відмовлено, оскільки вказана особа не була присутньою під час зупинки транспортного засобу.
Представник особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Мазницький М.М. просив закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення та посилалась на надані письмові заперечення.
ОСОБА_1 підтримав клопотання про закриття провадження у справі, вказав, що не керував транспортним засобом під час приїзду екіпажу патрульної поліції, не мав ключів від автомобілю, оскільки майже всі особисті речі забрали люди у військовій формі. По приїзду співробітників поліції частину особистих речей повернули. Також вказав, що останній їздив на рибалку та потім його було зупинено людьми у військовій формі, які нанесли тілесні ушкодження в задню частину голови. Також повідомив, що коли чекав на дружину та сина, то випив алкогольний напій «горілку».
Суддя, повно та всебічно дослідивши адміністративний матеріал, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, дійшов до наступних висновків.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог статті 245, 280 КУпАП, повинен належним чином з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи по суті. Постанова судді, згідно статті 283 КУпАП, має ґрунтуватися на обставинах, встановлених при розгляді справи, тобто на достатніх і незаперечних доказах.
Положення частини 1, 2 статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам судочинства, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, повазі до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і в доведеності перед судом їх переконливості.
Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Згідно частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суд вважає, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 складений уповноваженою особою, з дотриманням вимог статті 256 КУпАП. Процедура проведення поліцейським огляду водія на стан алкогольного сп`яніння відповідає вимогам Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства Внутрішніх справ України та Міністерством охорони здоров`я України №1452/735 від 09 листопада 2015 року. Відповідно до положень п.2 розділу І зазначеної інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 3 розділу І Інструкції, ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Судом встановлено із рапорту реєстрації від 06.02.2026 року, що заявник ОСОБА_3 здійснив виклик на лінію «102» та повідомив, що «за мостом військові затримали водія за кермом автомобілю ВАЗ 21099 НОМЕР_1 , який перебуває в стані алкогольного сп`яніння».
Із долученого працівниками поліції відеозапису вбачається, що під час прямування до місця події поліцейські зв`язались із особою, яка повідомила, що затриманий громадянин перебуває поруч із військовими, перебуває в стані алкогольного сп`яніння та поводить себе неадекватно.
Окрім цього, по приїзду екіпажу патрульної поліції на місце виклику, громадянин ОСОБА_1 знаходився за кермом автомобіля ВАЗ 21099 днз НОМЕР_1 . Останній не заперечував факту керування транспортним засобом. Як і в судовому засіданні, так і на відеозаписі судом встановлено, що останній вживав алкогольні напої.
Працівники поліції під час спілкування з водієм, виявили у останнього ознаки алкогольного сп`яніння та запропоновували пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу. На неодноразові пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного або в медичному закладі, водій ОСОБА_1 категорично відмовлявся.
Також, працівниками поліції було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що зафіксовано на відеозаписі.

Відповідно до положень статті 266 КУпАП, у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння зафіксована на відеозаписі.
Окрім цього, із матеріалів справи вбачається, що відносно ОСОБА_1 було складено 06.02.2026 року постанову серії ЕНА №6625213 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, а саме порушення п. 2.1 ПДР – керування транспортним засобом особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн.
Матеріали справи та стороною захисту не надано доказів оскарження даної постанови та її скасування, а тому зазначений документ підтверджує факт керування 06.02.2026 року ОСОБА_1 транспортним засобом ВАЗ 21099.
Таким чином, доводи сторони захисту спростовуються матеріалами справи, які були досліджені судом в повному обсязі.
А тому суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_1 порушено вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України: «Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а тому суд кваліфікує його дії за частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення – «Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», а саме - відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Винність правопорушника у вчиненні даного адміністративного правопорушення повністю доведена та підтверджується сукупністю достатніх та незаперечних доказів, досліджених під час судового розгляду, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №584978 від 06.02.2026 року; рапортом реєстрації від 06.02.2026 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого результати огляду на стан сп`яніння: огляд не проводився у зв`язку з відмовою; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.02.2026 року; фототаблицей документів; довідкою; рапортом інспектора поліції; поясненнями свідка ОСОБА_4 ; постановою серії ЕНА №6625213 від 06.02.2026 року; відеозаписом з місця події, що міститься на технічному носії – диску.
Як вбачається із матеріалів справи, водій ОСОБА_1 чи його захисник не оскаржували дії співробітників патрульної поліції, тобто останні не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися зі скаргою на дії працівників поліції до його керівництва, хоча мали для цього достатньо часу.
Також матеріали справи не містять будь-яких звернень до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно ОСОБА_1 кримінального правопорушення.
Тобто, зазначені обставини, унеможливлюють будь-які посилання сторони захисту на незаконність дій працівників поліції під час складення протоколу, акту, направлення чи рапорту або щодо невідповідності відомостей, зафіксованих у цих документах.
Враховуючи викладене, підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні, у зв`язку з чим, суд вбачає у діях ОСОБА_1 свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до статті 10 КУпАП.
Щодо неправильного зазначення імені в протоколі про адміністративне правопорушення, суд зазначає наступне.
Постановою Шевченківського районного суду м. Харкова від 09.04.2026 року матеріали вказаної справи було повернуто до Чугуївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області для належного оформлення.
На виконання вказаної постанови було надано рапорт 1ВРПП Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції Максима Соболєва, із якого вбачається, що під час роздруківки протоколу виникла технічна помилка, а саме термопрінтер не правильно роздрукував ім`я громадянина, замість « ОСОБА_2 » було роздруковано « ОСОБА_2 », тому просить вважати вірним « ОСОБА_2 ».
Суд приймає до уваги помилки, допущені в протоколі про адміністративне правопорушення, однак вони не є суттєвими та не впливають на хід розгляду справи.
Що стосується доводів захисника про те, що відеозапис долучений до матеріалів справи не є безперервний та змонтований з частин відеозапису уривками, то суд, дослідивши наявні відеодокази, з`ясував, що всі відеозаписи були зняті з нагрудних камер поліцейських та дійсно переривається. Однак дослідивши відеоматеріали у їх сукупності, суд доходить висновку, що факт вчинення правопорушення, зафіксовано на відеозаписах, є доведеним.
Надані суду відеозаписи містять докази на підтвердження наведених в протоколі обставин. Надані суду відеозаписи є вичерпно інформативним, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, та є достатніми для повного і всебічного встановлення обставин вчиненого адміністративного правопорушення, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, мають безсторонній характер.
З огляду на те, що факт вчинення правопорушення є доведеним, то доводи сторони захисту в цій частині, є необґрунтованими.
Всі зібрані у справі про адміністративне правопорушення докази суд визнає належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Інші підстави, які б свідчили про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП в діях ОСОБА_1 у запереченнях не зазначено й під час розгляду справи не встановлено.
Враховуючи викладене, доводи сторони захисту не знаходять свого підтвердження і спростовуються доказами, які наявні в матеріалах справи.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Відповідно до частини 2 статті 33 КУпАП, при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставин, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 34 КУпАП, судом не виявлено. 
Обставин, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення відповідно до статті 35 КУпАП, судом не встановлено.
У відповідності до статті 23 КУпАП, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до статті 40-1 КУпАП, судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, ставка судового збору становить 0, 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Таким чином, винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, повністю доведена та враховуючи дані про особу правопорушника, наявні в матеріалах справи, тяжкість вчиненого правопорушення та обставини його вчинення, виходячи з умисної форми вини вчинення правопорушення, яке становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, ставлення особи до даного діяння, який незважаючи на сукупність беззаперечних доказів, заперечує свою винність, суд вважає за можливим застосувати адміністративне стягнення у межах санкції частини 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу, тобто грошове стягнення, з позбавленням спеціального права, тобто позбавлення права керування транспортними засобами.
На підставі викладеного, керуючись ст. 33, 40-1, 130, 221, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та накласти адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до положень ст.ст.307-308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп. на користь держави.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Харківського апеляційного суду. Постанова набирає законної сили після закінчення строку оскарження цієї постанови.

Суддя: