ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/7139/26
Провадження № 33/820/320/26

Суддя Хмельницького апеляційного суду Вітюк І.В., за участю секретаря Цугеля А.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 – адвоката Рааца К.В. розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 березня 2026 року,
в с т а н о в и л а:

Постановою Хмельницького міськрайонного суду від 16 березня 2026 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) місяці.
Стягнуто з   ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору. 

За постановою суду, ОСОБА_1 24.02.2026 о 23 годині 18 хвилин на автодорозі М30 Стрий-Ізварине 277км+700м, в порушення п.31.3Б ПДР України, повторно протягом року, керував автомобілем "VOLVO FH", номерний знак НОМЕР_1 , що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, а саме встановлено передні контурні вогні червоного кольору, чим порушено п.31.4.3а ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП.

Не погоджуючись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити постанову суду першої інстанції в частині накладення адміністративного стягнення, виключити з постанови накладене стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, залишивши основне стягнення у виді штрафу.
Свої вимоги аргументує тим, що його дії не спричинили жодної шкоди громадським або державним інтересам. Цей автомобіль він отримав 23 лютого 2026 року і його не повідомили про те, що на автомобілі встановлені лампочки червоного кольору.
Просить врахувати, що на його утриманні перебуває малолітня дитина, а він є особою з інвалідністю ІІ групи, крім того, робота водієм є основним джерелом його доходу.
Вказує, що він щиро кається у скоєному, а порушення усунуто на місці складання протоколу.

Заслухавши доповідь судді апеляційної суду, пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення при зазначених у постанові обставинах відповідає матеріалам справи і не заперечується в апеляційній скарзі, як і не оспорюється кваліфікація його дій за ч.4 ст.121 КУпАП.
Відповідно до ст.294 ч.7 КУпАП апеляційний суд переглядає справу у межах апеляційної скарги.

Вимоги ОСОБА_1 про зміну постанови суду в частині накладення стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обґрунтовані тим, що таке позбавлення призведе до втрати його сім`єю основного джерела доходу.
Між тим, суд не може проігнорувати санкцію ч.4 ст.121 КУпАП, якою передбачено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами, тобто безальтернативне стягнення.
У даному випадку, загальні засади накладення адміністративного стягнення, визначені ст.33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене належить до грубого порушення правил дорожнього руху, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.
Отже, накладене судом першої інстанції адміністративне стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 місяці не лише відповідає санкції ч.4 ст.121 КУпАП та вимогам ст.ст.33, 34 КУпАП України щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співмірним скоєному адміністративному правопорушенню.
Законодавець не передбачає можливості накладення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, у зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Даних про те, що в справі неправильно застосовано норми матеріального права чи допущено порушення норм процесуального права при дослідженні місцевим судом доказів, перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Адміністративне стягнення на правопорушника накладено у відповідності до вимог ст.ст.33-34 КУпАП України, з врахуванням його особи, ступеня та характеру скоєного, в межах санкції ч.4 ст.121 КУпАП. 
Таким чином, при апеляційному розгляді справи істотних порушень норм процесуального права не виявлено, підстав для скасування чи зміни постанови місцевого суду не встановлено. 
Відповідно до наданого посвідчення, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, а тому останнього слід звільнити від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
На підставі викладеного, керуючись п.4 ч.8 ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду від 16 березня 2026 року щодо ОСОБА_1 змінити. 
Звільнити ОСОБА_1  від сплати судового збору, визначеного постановою суду першої інстанції в сумі 665 грн. 60 коп., на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
В іншій частині постанову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду   І.В. Вітюк