ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

28 квітня 2026 року	Справа №160/20252/23 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Тулянцевої І.В., розглянувши у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до відповідача 1 - військової частини НОМЕР_1 , відповідача 2- військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - 

УСТАНОВИВ:

11.08.2023 року через систему «Електронний суд» до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , в якому позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування йому додаткової винагороди в повному обсязі у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати йому додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного устану» та розділу XXXIV Наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100000 грн на місяць;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування йому надбавки за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби, починаючи з лютого 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та донарахувати йому надбавку за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період службі, починаючи з лютого 2022 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому надбавку за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи, з лютого 2022 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування йому грошового забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн за місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та нарахувати йому грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн за місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році, виходячи з розрахунку 25978,33 грн за місяць;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування йому окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно в розмірі 530,00 грн на місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити йому перерахунок різниці окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн на місяць;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому різницю окладу за військове звання за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн на місяць;
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування йому надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити йому перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби за період несення служби, починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн на місяць.
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 виплатити йому надбавку за особливості проходження служби за період несення служби, починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн на місяць.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації у воєнний час у військовій частині НОМЕР_1 на посаді командира стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти у званні старшина з 27.02.2022. 28.04.2022 під час захисту Батьківщини позивач отримав травму, у зв`язку з чим перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Новомосковська» ЦРЛ з 29.04.2022 по 13.05.2022, на повторному лікуванні з 25.05.2022 - 07.06.2022 та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 по 10.10.2022, з 10.10.2022 по 24.10.2022, з 24.10.2022 по 09.11.2022, з 09.11.2022 по 23.11.2022, з 23.11.2022 по 26.12.2022, з 26.12.2022 року по 10.01.2023, з 10.01.2023 по 24.01.2023, з 24.01.2023 року по 17.07.2023, з 28.07.2023 по час подання позову. Військовою частиною НОМЕР_1 не проведено в повному обсязі нарахування та виплату додаткової грошової винагороди в розмірі 100000,00 гривень на місяць за період перебування на лікуванні у зв`язку з травмою, отриманою при захисті Батьківщини; не проведено в повному обсязі нарахування та виплату грошового забезпечення: не нараховано надбавку за вислугу років за весь період служби; з лютого по травень 2022 року включно оклад за військовим званням нараховувався та виплачувався в розмірі як для звання «солдат», а не «головний сержант», яке має ОСОБА_1 ; з січня 2023 і по дату подання позову грошове забезпечення не нараховувалось та не виплачувалось в повному обсязі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року (суддя Дєєв М.В.) було задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування ОСОБА_1 надбавки за вислугу років в розмірі 1012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 надбавку за вислугу років в розмірі 1 012,50 гривень на місяць за весь період служби починаючи з лютого 2022 року. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно розмірі 530,00 грн. на місяць. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці окладу за військове звання ОСОБА_1 за період з лютого 2022 року по травень 2022 року включно з розрахунку 880,00 грн. на місяць. Визнано протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування надбавки за особливості проходження служби в розмірі 3 170,00 гривень на місяць за весь період служби у 2022 році. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок різниці надбавки за особливості проходження служби ОСОБА_1 за період несення служби починаючи з лютого 2022 року з розрахунку 3263,63 грн. на місяць. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування грошового забезпечення ОСОБА_1 за весь період служби у 2023 році. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок, та нарахувати ОСОБА_1 грошове забезпечення за весь період служби у 2023 році. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року, апеляційну скаргу Лісової Наталії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року в адміністративній справі № 160/20252/23 було задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року в адміністративній справі № 160/20252/23 змінено. В абзацах 3, 5 та 7 резолютивної частини рішення після слів «здійснити перерахунок» додати слова «та виплатити». В абзаці 9 резолютивної частини рішення слова «здійснити перерахунок, та нарахувати» замінити словами «нарахувати та виплатити». В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 жовтня 2025 року, касаційну скаргу Лісової Наталії Вікторівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року у справі №160/20252/23 скасовано в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 та зобов`язання військової частини НОМЕР_2 здійснити перерахунок та нарахувати ОСОБА_1 додаткову винагороду в повному розмірі у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» та розділу XXXIV наказу Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» за травень, червень, вересень, жовтень, листопад, грудень 2022 року та за весь період служби 2023 року, виходячи з розрахунку 100 000,00 гривень на місяць , та про зобов`язання військової частини НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_1 таку додаткову винагороду. Справу №160/20252/23 в цій частині направлено на новий розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
В решті рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2024 року у справі №160/20252/23 залишено без змін.
21 жовтня 2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з Верховного Суду надійшли матеріали адміністративної справи №160/20252/23.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа №160/17650/21 розподілена судді Тулянцевій І.В.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2025 року прийнято до свого провадження адміністративну справу №160/17650/21 та призначено цю справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 08 грудня 2025 року 10:00 год.
У підготовчому судовому засіданні 08 грудня 2025 року оголошено перерву до 22.12.2025 року на 11:00 год.
18 грудня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Лісової Наталії Вікторівни надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в адміністративній справі №160/20252/23.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2025 року було задоволено заяву представника позивача Лісової Наталії Вікторівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в адміністративній справі №160/20252/23. Постановлено забезпечити участь представника позивача Лісової Наталії Вікторівни у судовому засіданні 22 грудня 2025 року об 11:00 год та наступних судових засіданнях, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у справі №160/20252/23, відповідно до вимог розділу ІII «Порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС» Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.
У підготовчому судовому засіданні 22 грудня 2025 року оголошено перерву до 12.01.2026 року на 11:00 год.
05 січня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 , в якому відповідач-2 пред`явлений позов не визнав та просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що за період перебування на стаціонарному лікуванні з 29.04.2022 по 13.05.2022, після поранення отриманого 28.04.2022, позивачу виплачувалась додаткова винагорода у розмірі 100000 гривень. Після повернення з лікування, додаткова винагорода на період дії воєнного стану у розмірі 100000 гривень виплачувалась за період виконання бойових завдань в районах виконання бойових дій. Починаючи з вересня 2022 року, у зв`язку із вибуттям на лікування з 08.09.2022, позивачу здійснювалась виплата додаткової винагороди на період воєнного стану у розмірі 30000 гривень. Після безперервного лікування позивача понад 4 місці, з 08.01.2023, у зв`язку із ненаданням позивачем висновку військово-лікарської комісії про потребу подальшого лікування, виплата грошового забезпечення позивачу була призупинена. Відповідачем-2 зауважується, що за час проходження позивачем на стаціонарному лікуванні з квітня 2022 по вересень 2022 року, останнім не вчасно та з запізненням надавалися медичні документи про проходження лікування. При цьому, медичні документи в період з квітня 2022 до вересня 2022 року від закладів охорони здоров`я до військової частини НОМЕР_1 не надходили. Крім того, в період з 29.04.2022 по 13.05.2022 позивач проходив лікування у Новомиколаївській ЦРЛ з діагнозом "ЗЧМТ (закрита черепно-мозкова травма), СГМ (струс головного мозку)", був виписаний до військової частини НОМЕР_1 . Це обумовило завершення лікування Позивача, що пов`язане з отриманим пораненням. В подальшому, з 25.05.2022 по 07.06.2022 позивач проходив стаціонарне лікування в СРЦ "Солоний лиман" з заключним діагнозом: "інші уточнення ураження центральної нервової системи", супутній "реабілітаційна процедура, неуточнена" (тобто лікування не було пов`язане з отриманим пораненням 28.04.2022) та після лікування виписаний до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, до ІНФОРМАЦІЯ_1 або до військової частини НОМЕР_1 , або до військової частини НОМЕР_3 (військового госпіталя), або інших органів, які відповідно до п. 6.1. Положення № 402 мали право вирішити питання про подальше лікування позивача, останній не прибув. В період з 08.09.2022 по 10.10.2022 позивач проходив стаціонарне лікування у КП "Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги" ДОР з діагнозом "Змішаний тривожно-депресивний розлад", супутнім Діагнозом "Стан після перенесених МВТ, ЗЧМТ, струс головного мозку...". В подальшому, знов порушуючи порядок вибуття на лікування, в період з 10.10.2022 до 24.11.2022 позивач проходив стаціонарне лікування КП "Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР з діагнозом «Відновлювальний період повторних МВТ, ЗЧМТ, СГМ, акубаротравма (28.04.22, 27.07.22, 14.08.22), виразкова хвороба ДПК в ф.ремісії, змішаний тривожно-депресивний розлад. При цьому, відомостей про факт отримання поранення позивачем за 27.07.2022 та 14.08.2022 відсутні. Довідки про обставини отримання поранення за вказаними фактами не видавалися у зв`язку з їх відсутністю. В період з 24.10.2022 по 09.11.2022 позивач проходив стаціонарне лікування за клінічним діагнозом:"Органічний емоційно-лабільний розлад на тлі органічних змін головного мозку за даними МРТ…», супутнім діагнозом "Стійкі наслідки перенесених ЗЧМТ, контузій головного мозку внаслідок МВТ, з вираженим цефалгічним, вестибулоатактичним, астено-невротичним синдромом та дизсомнією. Наслідки акубаротравми. Хронічний лівобічний кохлеоневрит. Сенсоневральна приглухуватість І ст.Зліва. Викривлення носової перетинки вправо І-ІІ ст. Гребінь носової перетинки зліва. Виразкова хвороба ДПК стадія ремісії. Міопатія обох очей...." В подальшому, позивач проходив стаціонарне лікування за різними діагнозами (в тому числі, встановленими відповідно до міжнародної кваліфікацією хвороб), в т.ч. з прив`язкою до дат поранень, відомості про які відсутні та про які окремих довідок про обставини отримання поранення або медичних документів (форми 100 – картки медичного сортування) про отримання поранення за 27.07.2022 та 14.08.2022 позивачем не надано. При цьому, чіткої прив`язки діагнозу (причинно-наслідкового зв`язку із пораненням) не було встановлено у більшості виписок із лікувальних закладів. Відповідних відомостей про причинно-наслідковий зв`язок лікування із пораненням позивача військово-лікарською комісією в період з квітня 2022 по вересень 2022 року не встановлено, визначення ступеню тяжкості поранення не проводилося. Крім того, лікувальними закладами зазначається основний або заключний діагноз та окремо супутній, що унеможливлює чітке визначення за яким саме діагнозом проходив лікування позивач для належного обрахування виплати додаткової винагороди на період воєнного стану, та з метою уникнення завдання матеріальних збитків державі. Також відповідач-2 зауважує, що 13.05.2022 позивач був виписаний із закладу охорони здоров`я та прибув до військової частини НОМЕР_1 , приступив до виконання службових обов`язків, тобто на момент дії вимог Телеграми МОУ, мало місце переривання безперервного лікування (завершення лікування). В подальшому, позивач поранень або травм не отримував, а отже змінені з 01.06.2022 умови нарахування додаткової винагороди (без застосування безперервності лікування) до лікування позивача застосовуватись не можуть. Враховуючи зазначене, нарахування та виплата грошового забезпечення позивачу здійснювалася на той час у безспірному розмірі, а підстав для продовження виплати, яким є висновок ВЛК про продовження лікування, позивачем надано не було.На переконання відповідача-2, кожного разу після виписки з лікарні ( за виключенням переведення військовим госпіталем, в межах повноважень, визначених п. 6.1 Положення №402, для продовження лікування в інший медичний заклад), позивач, відповідно до приписів п. 6.35 Положення №402 мав прибувати в частину та завершувати своє лікування у батальйоні (військовій частині НОМЕР_1 ) в командах одужуючих. Однак, позивач з 06.09.2022 до15.09.2023 до військової частини не прибував, чим порушено порядок прибуття та вибуття на лікування. Отже, відповідач-2 зазначає, що підстав виплати позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000 гривень за період з 25.05.2022 по 07.06.2022 та з 08.09.2022 по 07.01.2023 в військовій частині НОМЕР_1 не було, оскільки вибуття на лікування було повторним та не пов`язаним з пораненням, а з 08.01.2023 – не було підстав для виплати грошового забезпечення, оскільки позивачем не було пройдено ВЛК, яким би було визначено потребу позивача у подальшому лікуванні та в командира військової частини НОМЕР_1 не було підстав для прийняття рішення про продовження перебування позивача в лікувальних закладах, яке дає право на нарахування та виплату грошового забезпечення.
08 січня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Лісової Наталії Вікторівни надійшла відповідь на відзив, в якій, зокрема, було зауважено, що перебування позивача на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я у зв`язку з травмою, пов`язаною із захистом Батьківщини, підтверджується відповідними виписками із медичної карти стаціонарного хворого, якіабо в анамнезі або в описі діагнозів містять відомості про отриману МВТ та про стійкі наслідки такої травми. При цьому, Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним при захистом Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100000 гривень винагорода. Крім того, представником позивача наголошено, що висновок, викладений у виписці із медичної карти стаціонарного хворого № 2926 від 10.01.2023 р. ДП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради, є висновком лікарняного закладу про потребу в продовженні лікування в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу 1 Порядку № 260. Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплата грошового забезпечення після чотирьох місяців перебування на лікуванні може бути продовжена за наявності висновку лікарняного закладу або військово-лікарської комісії про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплат». Щодо тверджень відповідача-2 про наявність у медичних документах інформації про супутні діагнози, то представником позивача зауважується, що діагностування супутніх діагнозів не скасовує той факт, що позивач перебував на стаціонарному лікуваріні у зв`язку з травмою, отриманою при захисті Батьківщини, та її наслідками. Щодо тверджень відповідача-2 про порушення позивачем положень Статуту внутрішньої служби, то вказані твердження помилкові, не мають відношення до предмету позову, а також не підтверджені належними доказами.
У підготовчому судовому засіданні 12 січня 2025 року усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання було вирішено закрити підготовче провадження по справі №160/20252/23 та перейти до розгляду справи по суті в цьому судовому засіданні, а також оголошено перерву до 02.02.2026 року на 11:00 год.
12 січня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача Лісової Наталії Вікторівни надійшло клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
14 січня 2026 року до суду через підсистему «Електронний суд» від представника військової частини НОМЕР_2 надійшла заява, в якій зазначено про переформатування військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частин, в результаті якої з 22.07.2025 року підпорядковані військові частини, зокрема, військова частина НОМЕР_1 , як відокремлений підрозділ була припинена, а військова частина НОМЕР_2 стала єдиним правонаступником всіх прав та обов`язків припинених військових частин.
У судовому засіданні 02 лютого 2026 року, усною ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання було вирішено про продовження розгляду справи №160/20252/23 в порядку письмового провадження.
Письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом (пункт 10 частини першої статті 4 КАС України).
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27.02.2022 року №2 (по стройовій частині), старшину запасу ОСОБА_1 було зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду командира 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, ВОС 100182А, шпк «молодший сержант».
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 року №44 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшина ОСОБА_1 28.04.2022 року отримав: ЗЧМТ. Струс головного мозку. За обставин: під час захисту Батьківщини, внаслідок умисних протиправних дій з боку збройних сил російської федерації, а саме під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, знаходячись в с.Новосілка, в наслідок інтенсивного обстрілу з боку ЗС РФ із застосуванням мінометів (калібр не встановлений) отримав поранення. Під час обстрілу перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Поранення не пов`язане із вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року.
ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Новомиколаївська центральна районна лікарня» з 29.04.2022 по 13.05.2022, на cтаціонарному лікуванні в СРЦ «Солоний лиман» з 25.05.22 - 07.06.2022 та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 по 10.10.2022 в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, з 10.10.2022 по 24.10.2022 в КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР, з 24.10.2022 по 09.11.2022 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР, з 09.11.2022 по 23.11.2022, з 23.11.2022 по 26.12.2022 в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, з 26.12.2022 по 10.01.2023 в КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР, з 10.01.2023 по 24.01.2023 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР, з 24.01.2023 року по 17.07.2023 в військово-клінічному центрі СР (військова частина НОМЕР_3 ), з 28.07.2023 по 11.08.2023 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР, з 23.08.2023 по 08.09.2023 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР.
16.06.2023 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати грошового забезпечення.
Військова частина НОМЕР_1 листом від 20.07.2023 №2255 «Щодо розгляду рапорту» повідомила позивача, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 (у підпорядкуванні якої знаходиться військова частина НОМЕР_1 ) №2/200-рс-дск позивач виведений в розпорядження командира військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з проходженням довготривалого лікування по пораненню. З метою забезпечення можливості виплати грошового забезпечення, відповідно до вимог Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260, військовою частиною НОМЕР_1 було подано до військової частини НОМЕР_2 рапорт від 18.03.2023 №832 з клопотанням про продовження позивачу виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди на період воєнного стану. За результатами розгляду зазначеного рапорту командиром військової частини НОМЕР_2 прийнято рішення від 04.05.2023 №3/3207 про продовження виплати грошового забезпечення та додаткової винагороди на період воєнного стану, за період стаціонарного лікування, що підтверджується документально. У військовій частині НОМЕР_1 відсутні надані у встановленому порядку та засвідченні належним чином медичні документи (виписки, епікризи, довідки ВЛК або ЛКК та ін.) про проходження позивачем лікування в період з 06.09.2022 по теперішній час. Військовою частиною НОМЕР_1 висновок лікарняного закладу або військово-лікарської комісії про продовження лікування понад чотири місяці не отримано.
21.06.2023 позивач повторно звертався до військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо виплати грошового забезпечення.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 01.08.2023 року №2352 «Щодо розгляду рапорту» повідомлено позивача, що до рапорту не долучено належним чином засвідчених копій медичних документів, що підтверджують проходження позивачем стаціонарного лікування по пораненню, періодів такого стаціонарного лікування по пораненню, періодів такого стаціонарного лікування, причинно-наслідковий зв`язок проходження лікування із пораненням, що унеможливлюють належне опрацювання документів та прийняття рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. Відповідно до виписного епікризу №856 із медичної карти стаціонарного хворого нейрохірургічного відділення військової частини НОМЕР_3 від 17.07.2023, на підставі статті 75-А графи ІІ розкладу хвороб визнано непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку, виписано в частину для реалізації рішення ВЛК.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно частин 1-3 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 (далі - Закон № 2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби. 
Відповідно до частини 1 статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Спеціальним законом, який здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців є Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до статті 9 цього Закону держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану» у зв`язку з військовою агресією російської федерації в Україні введений воєнний стан з 24.02.2022, який неодноразово продовжувався та триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України 28.02.2022 прийняв постанову №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі - постанова Кабінету Міністрів України №168).
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України №168 (у редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень, включати осіб, зазначених у цьому пункті, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
Відповідно до пункту 2-1 вказаної постанови установлено, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям Збройних Сил України додаткової винагороди, передбаченої пунктом 1 постанови №168, Міністром оборони України прийнято рішення від 25.03.2022 року №248/1298 та від 18.04.2022 №248/1529.
У подальшому, питання виплати додаткової винагороди регулюється окремим дорученням Міністра оборони України від 23.06.2022 №912/з/29, чинним на час виникнення спірних правовідносин, згідно з яким документальне підтвердження вказаних вище фактів здійснюється на підставі: бойового наказу (бойового розпорядження); журналу бойових дій (вахтовой, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журналу ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад); рапорту (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконанні бойових (спеціальних) завдань. При цьому відряджені військові підтверджують безпосередню участь у бойових діях або заходах довідкою керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Виплата здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) - особовому складу військової військової частини; керівника вищого органу військового управління - командирам (начальникам) військових частин. При цьому в цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000 гривень за місяць обов`язково зазначають підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо. Такі накази за минулий місяць мають бути видані до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів.
Крім цього, у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 гривень також включені військовослужбовців, зокрема, які: у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000,00 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 24.08.2008 №402 (далі - Положення №402), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначити: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Відповідно до пункту 6.11 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14.08.2008 №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за №1109/15800, (далі - Положення №402) постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження).
Отже, додаткова винагорода у розмірі 100000 грн. виплачується військовослужбовцю за період перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я. Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва). Умовою її виплати є отримання військовослужбовцем порання, пов`язаного із захистом Батьківщини, під час виконання бойових завдань і цей факт має бути підтверджено наказом командира про отримання поранення (контузії, травми, каліцтва), який містить об`єктивні дані та висновки службового розслідування, які це підтверджують. 
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.05.2025 року по справі № 380/27432/23 та від 05.06.2025 року по справі № 520/16421/23.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 №260; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26.06.2018 за №745/32197 (далі - Порядок №260, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з пунктами 2, 3 розділу I Порядку №260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пункт 9 розділу I Порядку №260 наголошує, що рошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства
Пунктом 15 розділу I Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення не виплачується за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Згідно з пунктом 17 розділу I Порядку №260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Наказом Міністерства оборони № 44 від 25.01.2023 (застосовується з 01 лютого 2023 року) Порядок №260 доповнено новим розділом:
«Пунктом 10 розділу XXXIV Положення №260 передбачено, що у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн. також включаються військовослужбовці у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних) з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії.
Пунктом 11 розділу XXXIV Положення №260 встановлено, що підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення. контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року №402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини проотримання поранення/травми, контузії, каліцтва військовослужбовцем.»
Відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-ХІІ, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні).
Після закінчення встановленого безперервного перебування на лікуванні у закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою військовослужбовець підлягає огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про придатність його до військової служби.
З аналізу наведених норм законодавства судом зроблено висновок про те, що встановлена постановою Кабінету Міністрів України №168 додаткова винагорода в розмірі 100 000,00 гривень є складовою грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, що виплачується їм на період дії воєнного стану. Ця додаткова винагорода підлягає виплаті, зокрема, військовослужбовцям Збройних Сил України, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого.
Тобто норми постанови Кабінету Міністрів України №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000,00 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме: 
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, відповідно до пункту 11 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, у зв`язку з хворобою військовослужбовця йому надається відпустка для лікування із збереженням грошового та матеріального забезпечення на підставі висновку військово-лікарської комісії. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою не повинен перевищувати 4 місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні)
Аналогічно абзац 2 пункту 9 розділу І Порядку №260 визначає, що грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства (абзац 3 пункту 9 розділу І Порядку № 260).
Відповідно до пункту 15 розділу І Порядку №260 грошове забезпечення не виплачується, зокрема, за час перебування на лікуванні в лікарняних закладах понад встановлені чинним законодавством строки. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
Це зумовлено тим, що хоча поняття «лікарняний заклад» і не має самостійного законодавчого визначення, підпункт 1.1 пункту 1 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 №385, визначає заклади охорони здоров`я, віднесені до лікарняних закладів, до яких військово-лікарська комісія не належить.
Отже, відповідно до законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, виплати грошового забезпечення після чотирьох місяців лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я можуть бути продовжені за наявності висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) про потребу в лікуванні та рішення командира військової частини про продовження виплати.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 06.11.2025 по справі № 520/3624/24
Так судом наголошується, що згідно з пунктом 1.1. глави 1 розділу І Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 (далі - Положення, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Відповідно до пункту 2.1 глави 2 розділу І штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
З огляду на зазначені норми Положення, висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.
Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 16 травня 2024 року у справі № 520/16191/23.
Як вже зазначено судом вище, відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 04.08.2022 року №44 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшина ОСОБА_1 28.04.2022 року отримав: ЗЧМТ. Струс головного мозку. За обставин: під час захисту Батьківщини, внаслідок умисних протиправних дій з боку збройних сил російської федерації, а саме під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій області, знаходячись в с.Новосілка, в наслідок інтенсивного обстрілу з боку ЗС РФ із застосуванням мінометів (калібр не встановлений) отримав поранення. Під час обстрілу перебував в засобах індивідуального захисту (бронежилет та кевларовий шолом). Поранення не пов`язане із вчиненням злочину чи адміністративного правопорушення, не є наслідком дій в стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного заподіяння собі тілесного ушкодження. Підстава: наказ командира (начальника) військової частини НОМЕР_1 від 03.07.2022 року.
Згідно виписок, епікрізів, свідоцтв про хворобу, копії яких містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні після тяжкого поранення в Комунальному некомерційному підприємстві «Новомиколаївська центральна районна лікарня» з 29.04.2022 по 13.05.2022, на cтаціонарному лікуванні в СРЦ «Солоний лиман» з 25.05.22 - 07.06.2022 та наступних повторних лікуваннях в закладах охорони здоров`я: з 08.09.2022 по 10.10.2022 в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, з 10.10.2022 по 24.10.2022 в КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР, з 24.10.2022 по 09.11.2022 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР, з 09.11.2022 по 23.11.2022, з 23.11.2022 по 26.12.2022 в КП «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР, з 26.12.2022 по 10.01.2023 в КП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» ДОР, з 10.01.2023 по 24.01.2023 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР, з 24.01.2023 року по 17.07.2023 в військово-клінічному центрі СР (військова частина НОМЕР_3 ), з 28.07.2023 по 11.08.2023 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР, з 23.08.2023 по 08.09.2023 в КП «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. І.І. Мечникова» ДОР.
Також судом зауважується, що оскільки позивач перебував саме на стаціонарному лікуванні, а не у відпустці, медичними закладами надано довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), посилання відповідача на відсутність висновку ВЛК про тяжкість чи тривалість поранення є безпідставним.
Крім того, у документах наявних в матеріалах справи, позивачем зазначається, що чотирьохмісячний строк безперервного перебування на стаціонарному лікуванні Галини Вячеслава Вікторовича закінчився 08.01.2023, але 10.01.2023 він був виписаний з ДП «Дніпропетровський обласний госпіталь ветеранів війни» Дніпропетровської обласної ради та у виписці із медичної карти стаціонарного хворого №2926 від 10.01.2023 міститься медичний висновок лікарняного закладу про стан позивача (стан середньої тяжкості) та необхідність продовження лікування: «Направляється на лікування в психо-неврологічне відділення ОКЛ Мечникова». Таке направлення, викладене у виписці із медичної картки стаціонарного хворого, є висновком лікарняного закладу про потребу в продовженні лікування в розумінні абзацу 3 пункту 9 розділу І Порядку №260.
Водночас, нарахування та виплату позивачу додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, передбаченої Постановою № 168, за період з 29.04.2022 по 13.05.2022, з 25.05.2022 по 07.06.2022; з 08.09.2022 по 10.10.2022; з 10.10.2022 по 24.10.2022; з 24.10.2022 по 09.11.2022; з 09.11.2022 по 23.11.2022; з 23.11.2022 по 26.12.2022; з 26.12.2022 по 10.01.2023; з 10.01.2023 по 24.01.2023; з 24.01.2023 року по 17.07.2023; з 28.07.2023 по 11.08.2023; з 23.08.2023 по 08.09.2023, відповідач не здійснив, що підтверджується відповідними банківськими виписками з карткового рахунку позивача та довідкою про грошове забезпечення №73-62-ГВВ.
Отже, оскільки позивач у спірні періоди перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, він мав беззаперечне право на отримання додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, а Бездіяльність відповідача-1 щодо її ненарахування та невиплати - є протиправною.
Крім того, судом береться до уваги, що відповідно до довідки військової частини НОМЕР_2 від 22.10.2025 року №1665/4820, відбулось переформатування військової частини НОМЕР_2 та підпорядкованих їй військових частин, в результаті якої з 22.07.2025 року підпорядковані військові частини, зокрема, військова частина НОМЕР_1 , як відокремлений підрозділ була припинена, а військова частина НОМЕР_2 стала єдиним правонаступником всіх прав та обов`язків припинених військових частин.
Виходячи з встановлених фактичних обставин справи, приймаючи до уваги повноваження суду при вирішенні справи, передбачені ст. 245 КАС України, суд вважає що належним способом захисту порушених прав позивача в спірних правовідносинах буде зобов`язання військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачеві додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 29.04.2022 по 13.05.2022, з 25.05.2022 по 07.06.2022; з 08.09.2022 по 10.10.2022; з 10.10.2022 по 24.10.2022; з 24.10.2022 по 09.11.2022; з 09.11.2022 по 23.11.2022; з 23.11.2022 по 26.12.2022; з 26.12.2022 по 10.01.2023; з 10.01.2023 по 24.01.2023; з 24.01.2023 року по 17.07.2023; з 28.07.2023 по 11.08.2023; з 23.08.2023 по 08.09.2023, з урахуванням фактично сплачених сум.
Решта доводів висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. 
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За приписами ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи викладені обставини справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України, суд зазначає, що позивач у справі, що розглядається, звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України “Про судовий збір”, тому судовий збір останнім сплачено не було, а отже відсутні підстави для здійснення розподілу судових витрат.
Керуючись ст. ст. 2, 7, 139, 241, 243-246, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до відповідача 1 - військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), відповідача 2 - військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 29.04.2022 по 13.05.2022, з 25.05.2022 по 07.06.2022; з 08.09.2022 по 10.10.2022; з 10.10.2022 по 24.10.2022; з 24.10.2022 по 09.11.2022; з 09.11.2022 по 23.11.2022; з 23.11.2022 по 26.12.2022; з 26.12.2022 по 10.01.2023; з 10.01.2023 по 24.01.2023; з 24.01.2023 року по 17.07.2023; з 28.07.2023 по 11.08.2023; з 23.08.2023 по 08.09.2023.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні, внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, за період з 29.04.2022 по 13.05.2022, з 25.05.2022 по 07.06.2022; з 08.09.2022 по 10.10.2022; з 10.10.2022 по 24.10.2022; з 24.10.2022 по 09.11.2022; з 09.11.2022 по 23.11.2022; з 23.11.2022 по 26.12.2022; з 26.12.2022 по 10.01.2023; з 10.01.2023 по 24.01.2023; з 24.01.2023 року по 17.07.2023; з 28.07.2023 по 11.08.2023; з 23.08.2023 по 08.09.2023, з урахуванням фактично сплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Тулянцева