Дата документу 24.04.2026
Справа № 334/7665/25
Провадження № 2/334/356/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 року м. Запоріжжя
Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі: 
головуючого судді Новікової Н.В.,
секретар судового засідання Сухова С.М., 
розглянувши в порядку цивільного судочинства за правилами загального позовного провадження цивільну справу №334/7665/25 (2/334/356/26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-
за участі: позивача ОСОБА_1 ,-
встановив:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м.Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 26.11.2015 р. між позивачем та відповідачем було укладено шлюб.
Від шлюбу позивач з відповідачем мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Їхній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю до 18 років, яка була йому встановлена 09.10.2018 року, у зв`язку з чим потребує підвищеної уваги і догляду.
12.05.2021 р. Енергодарським міським судом Запорізької області винесено судовий наказ, яким стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше ніж десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 11.05.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.
22.08.2022 р. позивач разом з дітьми виїхала з м. Енергодар до м. Києва та стала на облік, як ВПО. 
Відповідач залишився проживати у м. Енергодар.
23.01.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва розірвано шлюб між позивачем та відповідачем. 
14.07.2023 року між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був укладений шлюб та позивач змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.07.2023 року.
Відповідач має заборгованість по аліментам станом на 29.08.2025 у розмірі 333847,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості виданим головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
Відповідач, як батько дітей ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо їх виховання, утримання та розвитку. Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на утриманні позивача. Батько жодної матеріальної допомоги не надає, з дітьми ніяких стосунків не підтримує, не спілкується, не виявляє до дітей батьківської уваги, турботи, не цікавиться їх життям, взагалі не виконує батьківських обов`язків, не має наміру бачитись з дітьми, не цікавиться їх станом здоров`я, навчанням. Не дивлячись на те, що відповідач мав можливість спілкуватись з дітьми, однак не виявив такого бажання.
Ухвалою про відкриття провадження у справі від 26.09.2025 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у загальному провадженню, призначено підготовче засідання. 
Висновок про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 був поданий до суду 18.11.2025.
Ухвалою суду від 09.12.2025 задоволене клопотання позивача та закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позові, просила позов задовольнити. 
Відповідач в судові засідання 03.11.2025, 09.12.2025, 29.12.2025, 12.01.2026, 20.01.2026, 27.01.2026, 26.02.2026 та 16.04.2026 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, згідно ст.128 ЦПК України, вважається повідомленим належним чином. Відзив на позов не подав.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору -Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просить розглядати справу без присутності представника і прийняти рішення в найкращих інтересах дітей.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що з позивачем є сусідами, їхні діти спілкуються з 2024 року. ОСОБА_2 вона не знає. Позивач хороша матір, піклується про дітей ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . ОСОБА_2 вона ніколи не бачила. Діти вважають своїм батьком ОСОБА_13 , чоловіка ОСОБА_14 з яким вони всі разом проживають.
Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що позивач є її рідною сестрою, відповідач це колишній чоловік її сестри. ОСОБА_16 з дітьми не спілкується. Після початку війни в 2022 року, ОСОБА_17 виїхала до Києва, а ОСОБА_18 залишився в м. Енергодар. Він ображав ОСОБА_19 та безвідповідально ставився до дітей, у зв`язку з чим вони не дуже спілкувалися з 2023 року. Діти вважають своїм батьком ОСОБА_13 , чоловіка ОСОБА_14 . ОСОБА_17 не змінювала номер телефону, тому якщо б ОСОБА_18 хотів би спілкуватись із дітьми він би спілкувався. 
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та документи надані на обґрунтування позову, висновок органу опіки та піклування, суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_20 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_2 від 23 березня 2016 року.
Позивач ОСОБА_20 та відповідач ОСОБА_2 є батьками малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження серії НОМЕР_3 від 25 січня 2018 року.
Малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дитиною з інвалідністю до 18 років, яка була йому встановлена 09.10.2018 року, що підтверджується медичним висновком №32 про дитину-інваліда віком до 18 років від 09.10.2018 р. та посвідченням серії НОМЕР_4 від 17.09.2018 р.
12.05.2021 р. Енергодарським міським судом Запорізької області винесено судовий наказ, яким стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше ніж десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 11.05.2021 року і до досягнення дітьми повноліття.
22.08.2022 позивач разом з дітьми виїхала з м. Енергодар до м. Києва та стала на облік, як ВПО. 
Відповідач залишився проживати у м. Енергодар.
23.01.2023 заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією вказаного рішення. 
14.07.2023 між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , був укладений шлюб та позивач змінила прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 » що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 14.07.2023 року.
Відповідач має заборгованість по аліментам, яка станом на 29.08.2025 становить 333847,83 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості виданим головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Запорізькій області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).
З висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №103-11270 від 18.11.2025 вбачається, що на час розгляду зазначеного питання комісією встановлено, що батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_21 перебували в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі народилися діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відносини між батьками дітей були припинені у 2021 року, а шлюб розірвано в січні 2023 року, діти залишились проживати з матір`ю. 22.08.2022 мати ОСОБА_1 разом з дітьми виїхали із окупованого міста Енергодар до міста Києва, батько ОСОБА_2 виїхати відмовився. На теперішній час родина проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Після переїзду батько повністю обірвав зв`язок з дітьми, вихованням та утриманням дітей не займається, не цікавиться їх життям, навчанням та здоров`ям, інтересам не бере участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, не виявляє бажання спілкуватися, матеріально не допомагає, грошей на утримання дітей не сплачує, заборгованість зі сплати аліментів становить 333847,83 грн. ОСОБА_2 жодного разу не звертався до органу опіки та піклування чи суду про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей. Це засвідчує, що батько ОСОБА_2 про засідання комісії був попереджений належним чином, на засідання не з`явився, будь-яких пояснень щодо участі у вихованні та утримання дітей не надав. На засіданні комісії була присутня дитина ОСОБА_22 , яка підтримали заяву матері та пояснили, що батько не цікавиться її життям та здоров`ям, інтересами, навчанням, не бере участі у її вихованні, матеріально не допомагає. Приймаючи до уваги зазначене вище, рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної у місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дітей.
У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява №2091/13 суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).
Оскільки комісія діє на засадах верховенства прав дітей та з урахуванням найкращих інтересів дітей, орган опіки та піклування дійшов висновку, беручи до уваги, що гр. ОСОБА_2 , неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, права та інтереси яких повинні бути захищені у встановленому законом порядку, з метою захисту прав та інтересів дітей, вважає за можливе позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується висновком долученим до матеріалів справи. 
Таким чином, проаналізувавши матеріали справи судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, що є достатньою підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дітей.
Батьківські обов`язки стосовно дитини - виконує лише матір. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, з дітьми ніяких стосунків не підтримує, відповідач не спілкується з дітьми, не виявляє до дитинибатьківської уваги, турботи. 
Зазначені вище факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.
Вирішуючи питання щодо вимог позивача про позбавлення відповідача батьківських прав, суд виходить з такого.
Частиною 1 пунктом 2 ст.164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дітей, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише при наявності вини в діях батьків.
Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини.
Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перелічена в ст.164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини.
За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.
Європейський суд з прав людини зазначив, що між інтересами дитини і інтересами батьків має існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою і важливістю повинні переважати над інтересами батьків (рішення від 07.12.2006 по справі «HUNT v. UKRAINE», №31111).
Суд вважає висновок органу опіки та піклування обґрунтованим, у ньому наведено достатньо підстав та аргументів, які вказують на доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, а також позитивного впливу такого рішення на інтереси дітей. Сам відповідач не з`явився, ані до суду для розгляду цієї справи, ані до комісії з питань захисту прав дитини.
На думкусуду, така його поведінка свідчить про байдуже ставлення до долі дітей.
З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач без поважних причин свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, передбаченими ст. 150 СК України, за власною ініціативою самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишивїх без батьківської уваги та турботи, при цьому наявна відсутність перешкод у спілкуванні з дітьми, а отже поведінка відповідача відносно дітей є свідомою нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками.
З наведених вище обставин, суд вважає, що наявні підстави, передбачені п. 2 ч.1 ст.164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дітей, що сприятиме захисту якнайкращих інтересів дітей.
На думку суду, за відсутності доказів щодо наявності між дітьми та батьком зв`язку, який визначається як сімейне життя, відсутність взагалі протягом тривалого часу будь-якого контакту внаслідок такої свідомої поведінки відповідача, позбавлення його батьківських прав не становитиме втручання в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у право відповідача на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8 цієї Конвенції.
Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.
Судом роз`яснюється, що відповідно до ч. 1 ст. 169 ЦПК України мати, батько, позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.
З урахуванням встановлених обставин справи, досліджених доказів, вбачається, що відповідач безвідповідально ставиться до виховання своїх дітей, ухиляється від виконання своїх обов`язків по їх вихованню, тому доцільно позбавити відповідача батьківських прав.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 1211, 20 гривень.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 268, 272, 274-279, 280-284,354 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Позовні вимоги - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.
Роз`яснити відповідачу, що він має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни обставин, що слугували підставою для позбавлення батьківських прав.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення складений 24.04.2026. 
Реквізити сторін: 
Позивач -  ОСОБА_23 , рнокпп НОМЕР_5 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач - ОСОБА_2 , рнокпп НОМЕР_6 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 . 
Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, місцезнаходження: м. Київ, вул. Харківське шосе, буд.4А, ЄДРПОУ 37397237.

Суддя: