Справа № 2-3290/10
****
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

30 липня 2010 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу в складі:
головуючого - судді Бондар Я.М.,
при секретарі - Джемерчук О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, при попередньому розгляді справи, в залі суду, в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідачки і в обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно із свідоцтвом про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 06.08.1997 року ОСОБА_3 належала квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За життя 20.07.2000 року ОСОБА_3 , яка доводиться мені тіткою, склала заповіт, яким заповідала належну їй квартиру мені, ОСОБА_1 . 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помела, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 812. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді зазначеної квартири. 
Позивачка на момент смерті протягом тривалого часу проживала разом з ОСОБА_3 , вони фактично проживали разом, вели спільне господарство, ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 , оскільки її тітка була похилого віку багато хворіла і потребувала постійного нагляду та допомоги. Іноді позивачці по справі наглядати за тіткою допомагала її сестра, відповідачка по справі - ОСОБА_2 .
В травні 2010 року позивачка вирішила звернутись до нотаріуса, як спадкоємець за заповітом, що фактично прийняв спадщину та оформити необхідні документи.
Проте, у нотаріуса вона дізналась, що відповідачка по справі також звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлої тітки ОСОБА_4 , при цьому нотаріус повідомив ОСОБА_1 , що на її сестру, ОСОБА_2 померла також залишила заповіт від 26.09. 2006 року, в якому заповідала належну їй квартиру АДРЕСА_2 . Заповіт складений на відповідачку усуває заповіт позивачки. При цьому обидві сестри пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори видав постанову в якій відмовив нам у прийняття спадщини у зв`язку з тим, що сторони по справі пропустили строк на прийняття спадщини. До того ж між ними виникла суперечка.
Таким чином, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1268 ЦК України постійно проживаючи зі спадкодавцем на момент його смерті, та не заявивши про відмову від неї, вважається такою, що прийняла спадщину, та за нею може бути визнано судом право власності на спадкове майно. 
Попри дружні стосунки між померлою та позивачкою, в останньої не збереглися свідоцтво про народження та документи батьків її тітки, що ускладнює документально підтвердити факт родинних відносин з померлою. Факт їхніх родинних відносин підтверджується тим, що ОСОБА_1 проживала разом з померлою та доглядала її, що підтверджується відповідним актом, свідками та не заперечується відповідачкою по справі. Померла за життя складала на заповіт на свою позивачку, з чого видно, що між ними були родинні стосунки.
У зв`язку з викладеним, приймаючи до уваги, що нотаріусом за місцем відкриття спадщини винесено постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, позивачка просить суд встановити факт родинних відносин між нею та померлою, як між племінницею та тіткою, встановити факт прийняття нею спадщини після смерті тітки, та визнання за нею права власності на спадкове майно, як на таке, що оспорюється іншим спадкоємцем.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити їх. 
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просила суд слухати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечувала.
У зв`язку з повним визнанням відповідачкою позову, суд доходить до висновку про можливість розгляду справи та ухвалення рішення на попередньому судовому засіданні.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: згідно із свідоцтвом про право власності на житло за № НОМЕР_1 від 06.08.1997 року ОСОБА_3 належала квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. ). 
За життя 20.07.2000 року ОСОБА_3 , яка доводиться мені тіткою, склала заповіт, яким заповідала належну їй квартиру мені, ОСОБА_1 (а. с. ). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помела, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 812 (а. с. ). Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді зазначеної квартири.

Позивачка на момент смерті протягом тривалого часу проживала разом з ОСОБА_3 , вони фактично проживали разом, вели спільне господарство, ОСОБА_1 доглядала за ОСОБА_3 , оскільки її тітка була похилого віку багато хворіла і потребувала постійного нагляду та допомоги. Іноді позивачці по справі наглядати за тіткою допомагала її сестра, відповідачка по справі -- ОСОБА_2 . 
Відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України позивачка, постійно проживаючи в спадковій квартирі з померлою, що підтверджується актом з місця проживання, фактично прийняла спадщину після її смерті.
В травні 2010 року позивачка вирішила звернутись до нотаріуса, як спадкоємець за заповітом, що фактично прийняв спадщину та оформити необхідні документи. 
Проте, у нотаріуса вона дізналась, що відповідачка по справі також звернулася із заявою про прийняття спадщини після померлої тітки ОСОБА_3 , при цьому нотаріус повідомив ОСОБА_1 , що на її сестру, ОСОБА_2 померла також залишила заповіт від 26.09.2006 року, в якому заповідала належну їй квартиру АДРЕСА_2 . Заповіт складений на відповідачку усуває заповіт позивачки. При цьому обидві сестри пропустили строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Нотаріус Сьомої криворізької державної нотаріальної контори видав постанову в якій відмовив нам у прийняття спадщини у зв`язку з тим, що сторони по справі пропустили строк на прийняття спадщини (а. с. ).
Таким чином, ОСОБА_1 , відповідно до ст. 1268 ЦК України постійно проживаючи зі спадкодавцем на момент його смерті, та не заявивши про відмову від неї, вважається такою, що прийняла спадщину, та за нею може бути визнано судом право власності на спадкове майно. 
Згідно ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 
Попри дружні стосунки між померлою та позивачкою, в останньої не збереглися свідоцтво про народження та документи батьків її тітки, що ускладнює документально підтвердити факт родинних відносин з померлою. Факт їхніх родинних відносин підтверджується тим, що ОСОБА_1 проживала разом з померлою та доглядала її, що підтверджується відповідним актом (а. с. ), свідками та не заперечується відповідачкою по справі. Померла за життя складала на заповіт на свою позивачку (а. с. ), з чого видно, що між ними були родинні стосунки.
У зв`язку з тим, що відповідачка в попередньому судовому засіданні повністю визнала позов, та вказала що спору про спадкове майно між нею та позивачкою вже не має, суд доходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 548, 549 ЦК України редакції 1963 року, ст.ст. 370,372,1261ЦК України в редакції 2003 року, ст. ст. 3,10,11, 57,60,61, 197, 212-218,222 ЦПК України, суд,- 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за законом, - задовольнити в повному обсязі. 
Встановити факт родинних відносин між позивачкою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та померлою, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 як між племінницею та тіткою.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 , у вигляді квартири АДРЕСА_2 після померлої, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Дніпропетровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне провадження до Дніпропетровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу, та одночасно копія апеляційної скарги надсилається особою, яка її подає, до Дніпропетровського апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Якщо було подано заяву про апеляційне оскарження, але апеляційна скарга не була подана у двадцятиденний строк після подання заяви про апеляційне оскарження, рішення суду набирає законної сили після закінчення цього строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної били після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Бондар Я.М.