П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 947/38469/25	

Категорія:113070100 Головуючий в 1 інстанції: Скриль Ю.А.
Час і місце ухвалення: м. Одеса
Дата складання повного тексту:21.11.2025р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

у складі:
головуючого – Бітова А.І.
суддів – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.
при секретарі – Алексєєвій Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Одеській області про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції (далі – УПП) в Одеській області про:
- визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №05837671 від 30 вересня 2025 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП, складену працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області;
- закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутності події та складу правопорушення.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відсутність доказів вини позивача свідчить про незаконність постанови та необхідність її скасування.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, вимоги позивача необґрунтовані та такі, що не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України, спрямовані на намагання позивача уникнути адміністративної відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до УПП в Одеській області – відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно та неналежним чином дослідив наявні у матеріалах справи докази, не надав їм об`єктивної оцінки, оцінив їх упереджено по відношенню до позивача.
Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2025 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Учасники справи в судове засідання апеляційного адміністративного суду не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлені належним чином. Враховуючи що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, особиста їх участь в судовому засіданні не обов`язкова. Колегія суддів, у відповідності до ч.2 ст. 313 КАС України, визнає можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Судом першої інстанції встановлені, судом апеляційної інстанції підтверджені, учасниками апеляційного провадження неоспорені наступні обставини.
Відповідно до постанови серії ЕНА №5837671 від 30 вересня 2025 року, винесеної поліцейським 2 взводу 6 роти 1 батальйону Управління патрульної поліції Одеської області сержантом поліції Павелком Д.Р., позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 20 400 грн.
Згідно зі змістом постанови, 30 вересня 2025 року о 15:42 годині в м. Одесі по вул. Бреуса, 26, водій керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування Приморським районним судом м. Одеси від 24 грудня 2024 року, номер судового провадження №3/522/7185/24, чим порушив п.2.1.а ПДР – керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортного засобу, та накладено на ОСОБА_2 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмір 20 400 грн.
З матеріалів справи встановлено, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2024 року у справі №522/14772/24, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП і накладеного на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000,00 грн та позбавлено його права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановою Одеського апеляційного суду від 10 лютого 2025 року у справі №522/14772/24, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено: строк на апеляційне оскарження поновлено та відмовлено у задоволенні апеляційної скарги: рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2024 року залишено без змін.
Постанова Одеського апеляційного суду остаточна та оскарженню не підлягає.
Отже постанова Приморського районного суду від 24 грудня 2024 року, якою позивача позбавлено права керування транспортними засобами, набрала законної сили 10 лютого 2025 року.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, 30 вересня 2025 року керував транспортним засобом Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , який був зупинене працівниками патрульної поліції.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77 КАС України, ч.4 ст. 126, ст. 130, 247 КУпАП, п.п.8, 11 ч.1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", п.п.1.3, 1.9, 2.1 ПДР України.
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Наведеним конституційним положенням кореспондує ч.1 ст. 8 Закону України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року №580-VIII (далі – Закон №580-VIII). 
Пунктом 8 ч.1 ст. 23 Закону №580-VIII визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно п.11 ч.1 ст. 23 Закону №580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.
Статтею 14 Закону України "Про дорожній рух" №3353-XII (далі – Закон №3353-XII) передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону 3353-XII, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.
Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно п.2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі зокрема:
а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;
б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту – технічний талон);
ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Згідно ч.4 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно п.2 ч.1 ст. 32 Закону №580-VIII, поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав).
Згідно з ч.1, ч.2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого ст.ст. 32, 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 та ч.1 ст. 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Частиною 4 ст. 291 КУпАП постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після настання двох умов - набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія.
З матеріалів справи вбачається, що постанова Приморського районного суду від 24 грудня 2024 року, якою позивача позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік, набрала законної сили 10 лютого 2025 року.
Оскаржувана постанова винесена 30 вересня 2025 року, тобто упродовж 1 року, на який позивача позбавлено права керування транспортними засобами.
Факт керування 30 вересня 2025 року позивачем транспортними засобом Volkswagen Passat, д.н.з НОМЕР_1 , підтверджується відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження №471011.
Посилання на вказане відео також міститься у п.7 оскаржуваної постанови.
На підставі наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при винесенні оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач не порушив норми чинного законодавства, а тому оскаржувана постанова є правомірною та скасуванню не підлягає.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків суду першої інстанції не спростовують, тоді як факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні справи.
Враховуючи все вищевикладене, колегія судів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст.ст. 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 26 травня 2025 року.

Головуючий: Бітов А.І.

Суддя: Лук`янчук О.В.

Суддя: Ступакова І.Г.