Справа № 569/28663/25
1-кп/569/950/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року м.Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження №12025181010002249 від 15.11.2025 за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,
В С Т А Н О В И В:
1. Історія провадження
31.12.2025 до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №12025181010002249 від 15.11.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Ухвалою суду від 05.01.2026 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.
02.02.2026 закінчено підготовче судове засідання, кримінальне провадження призначено до судового розгляду. 
2. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним. Стаття закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
15 листопада 2025 року, приблизно о 03 год 30 хв, ОСОБА_5 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , достовірно знаючи, що поліцейські роти №2 батальйону №1 Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капрал поліції ОСОБА_6 та старший лейтенант поліції ОСОБА_7 є працівниками правоохоронного органу, які, в форменому одязі із знаками розрізнення працівників поліції, несли службу по забезпеченню публічної безпеки та громадського порядку в м. Рівне, і на законних підставах здійснювали перевірку транспортного засобу «Вольво», державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходився ОСОБА_5 , який нехтуючи неодноразові законні вимоги працівників поліції щодо надання документів для засвідчення особи, намагаючись покинути місце події, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, з метою підриву авторитету державних органів та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, розпилив ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в обличчя засіб сльозоточивої та дратівливої дії, чим спричинив останнім легкі тілесні ушкодження у вигляді опіку рогівки та кон`юктивального мішка. 
Таким чином, ОСОБА_5 визнається судом винним в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
3. Позиції учасників судового провадження
Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, підтвердив фактичні обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, що викладені в обвинувальному акті, просив суд здійснювати розгляд з урахуванням вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Йому роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити фактичні обставини в апеляційному порядку.
Під час його допиту в судовому засіданні пояснив, що дійсно 15.11.2025, приблизно о 03 год 30 хв, перебував стані алкогольного сп`яніння, під час перевірки його транспортного засобу «Вольво», д.н.з. НОМЕР_1 , не реагував та нехтував законними вимогами працівників патрульної поліції ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , після чого вирішив покинути місце події, а коли працівники поліції почали переслідувати його, розпилив в обличчя останніх засіб сльозоточивої та дратівливої дії. Не заперечував, що саме від його дій потерпілі отримали тілесні ушкодження. Вказав, що у вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.
Прокурор підтримав обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, просив суд, з урахуванням думки обвинуваченого, здійснювати розгляд, ураховуючи вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, та обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, відомостей щодо арештів майна та речових доказів. Прокурор не оспорив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, йому зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку. 
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, подали заяви, в яких просили розгляд справи проводити без їх участі, не заперечували щодо розгляду кримінального провадження згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, вказували, що їм роз`яснені та зрозумілі наслідки застосування такого порядку, до обвинуваченого жодних претензій не мають, просили покарання обвинуваченому призначити в мінімальному розмірі. 
4. Мотиви суду
Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.
Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим за ч. 2 ст. 345 КК України, повідомлення ним фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, заслухавши думки учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та ухвалив обмежитись допитом обвинуваченого, дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого, документів щодо арештів майна та речових доказів.
При цьому, суд виходить з того, що кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, не є складним, є одноепізодним, обвинувачений розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні. Відтак, у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності й істинності позиції обвинуваченого з цього питання.
Таким чином, відповідно до ст. 22 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів. Також суд враховує особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_5 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває,  за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий, активно займається волонтерською і благодійною діяльністю, підтримує підрозділи Збройних Сил України, а також має подяки за допомогу від військових частин. 
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченому необхідно призначити в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України у виді обмеження волі.
Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , який є особою молодого віку, на обліках у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, активно займається волонтерською діяльністю, неодноразово нагороджувався подяками за благодійну допомогу окремому підрозділу УНСО-КИЇВ, який входить до НОМЕР_2 окремої бригади територіальної оборони, усвідомив протиправність своєї злочинної поведінки, беручи до уваги те, що потерпілі не мають жодних претензій до обвинуваченого, цивільного позову не заявляли, просили призначити мінімальну міру покарання, а також те, що ОСОБА_5 вказав, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти нових злочинів, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати вимоги ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням.
На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню скоєнню ним нових кримінальних правопорушень.
Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема у випадку не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.11.2025 накладено арешт на перцевий балончик в пошкодженому стані з наявними маркуваннями «BALLISTOLPEPPER-KOFOG».
Оскільки зазначений арешт на майно накладався з метою збереження речових доказів, враховуючи, що потреби у використанні як доказу вказаної речі немає, отже вказаний арешт належить скасувати.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.
Враховуючи положення ст. 100 КПК України, речові докази по кримінальному провадженню: перцевий балончик в пошкодженому стані з наявними маркуваннями «BALLISTOLPEPPER-KOFOG» суд вирішує знищити; відеозаписи «clip-0» та «clip-1», збережені на оптичному диску, – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Процесуальні витрати відсутні, цивільний позов в цьому кримінальному провадженні не заявлявся.
На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. 
На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: 
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі із застосуванням звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України обчислювати з дня проголошення вироку.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 18.11.2025 на перцевий балончик в пошкодженому стані з наявними маркуваннями «BALLISTOLPEPPER-KOFOG».
Після набрання вироком законної сили, речові докази:
- перцевий балончик в пошкодженому стані з наявними маркуваннями «BALLISTOLPEPPER-KOFOG» – знищити;
- відеозаписи «clip-0» та «clip-1», збережені на оптичному диску, – залишити в матеріалах кримінального провадження. 
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду.
Суд на підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку обмежився проголошенням його резолютивної частини. Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду        ОСОБА_8