Справа №584/214/25 	
Номер провадження 22-ц/816/1840/26 	
Категорія - 41 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Суми

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Петен Я.Л. (суддя-доповідач), суддів: Криворотенка В.І., Замченко А.О.,
з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М., 

у присутності представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Осьмакова Олександра Анатолійовича 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Осьмаковим Олександром Анатолійовичем, 
на рішенняПутивльського районного суду Сумської області від 28 січня 2026 року у складі судді Данік Я.І., ухваленого в м. Путивлі Сумської області, повний текст якого складено 02 лютого 2026 року 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

26 лютого 2025 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» (далі - АТ «ПУМБ») через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом.
Свої вимоги мотивувало тим, що 16 грудня 2020 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладено кредитний договір № 2001766421701, за умовами якого позивач надав йому кредит у розмірі 29999 грн 82 коп.
19 грудня 2022 року між АТ «ПУМБ» та відповідачем укладено кредитний договір № 1010957178, за умовами якого позивач надав йому кредит у розмірі 23018 грн 38 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Крім того, 23 березня 2023 року між АТ «Перший український міжнародний банк» та відповідачем укладено кредитний договір №1011482800 за умовами якого позивач надав йому кредит у розмірі 40990 грн. 37 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом.
Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 01 грудня 2024 року утворилася заборгованість: за кредитним договором №2001766421701 від 16 грудня 2020 року у розмірі 53176 грн 23 коп., з яких: 29999 грн 82 коп. - заборгованість за кредитом, 23176 грн 41 коп. - заборгованість за процентами; за кредитним договором №1010957178 від 19 грудня 2022 року у розмірі 27928 грн 84 коп., з яких: 23018 грн 38 коп. - заборгованість за кредитом, 3 грн. 83 коп. - заборгованість за процентами; 4906 грн 63 коп. - заборгованість за комісією; за кредитним договором №1011482800 від 23 березня 2023 року у розмірі 49142 грн 52 коп., з яких: 40490 грн 71 коп. - заборгованість за кредитом, 5 грн 52 коп. - заборгованість за процентами, 8646 грн 29 коп. - заборгованість за комісією.
Посилаючись на вказані обставити, АТ «ПУМБ» просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 130247 грн. 59 коп. та понесені судові витрати.
РішеннямПутивльського районного суду Сумської області від 28 січня 2026 року позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 130247 грн 59 коп., а саме: 1) 53176 грн 23 коп. заборгованості по кредитному договору №2001766421701 від 16 грудня 2020 року; 2) 27928 грн 84 коп. заборгованості по кредитному договору №1010957178 від 19 грудня 2022 року; 3) 49142 грн 52 коп. заборгованості по кредитному договору №1011482800 від 23 березня 2023 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» 2422 грн. 40 коп. витрат по сплаті судового збору при подачі позову. 
Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач свої зобов`язання перед позивачем за кредитними договорами не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь банку.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

27 лютого 2026 року, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Осьмакова О.А., через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційну скаргу мотивує тим, що відповідачем у різний час було укладено три окремих кредитних договори, кожен із яких породжує різні взаємні права та обов`язки, що обумовлено відмінністю в умовах договорів (суми позики, розміру відсотків за користування кредитними коштами, а також строків їх повернення), у зв`язку з чим представником відповідача було заявлено про порушення правил об`єднання позовних вимог, проте вказана заява проігнорована судом першої інстанції.
Також судом першої інстанції проігноровано клопотання представника відповідача про виклик представника позивача для надання пояснень щодо обґрунтування розрахунку заборгованості. 
На думку скаржника, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке впливає на правильність вирішення спору, оскільки всі висновки у справі ґрунтуються на підставі дослідження копій доказів, які, на думку позивача, доводять факт укладення електронного кредитного договору між сторонами та фактичного перерахування коштів відповідачу, та не виконав вимог ст. 95 ЦПК України та не витребував у заявника оригіналів електронних доказів.

У судове засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_1 не прибув, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Його представник, адвокат Осьмаков О.А., доводи апеляційної скарги підтримав, просив їх задовольнити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Представник позивача у судове засідання апеляційного суду не прибув, про місце, дату та час розгляду справи товариство повідомлено належним чином, своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, не скористалося.

Фактичні обставини, встановлені судом першої та апеляційної інстанції

16 грудня 2020 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 2001766421701на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 13). 
За змістом вказаної заяви ОСОБА_1 підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив, що дає свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах.
За умовами договору АТ «ПУМБ» відкриває на ім`я клієнта поточний рахунок у гривнях та надає кредитну картку із встановленим кредитним лімітом 7 000 грн, реальна річна процентна ставка складає 47,88%, платіжна дата 30 число місяця, строк дії кредитного ліміту 12 місяців, зі спливом якого кредитний ліміт кожного разу продовжується на такий самий строк за відсутності заперечень будь-якої із сторін.
16 грудня 2020 ОСОБА_1 підписав також паспорт споживчого кредиту (а.с. 13 зв.).
Позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, було надано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції з 12 серпня 2020 року, яка не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 17 зв. - 33).
Згідно з довідкою про збільшення кредитного ліміту за кредитним договором № 2001766421701розмір кредитного ліміту неодноразово змінювався, зокрема, остання зміна відбулася 16 березня 2022 року на збільшення ліміту до 29999,82 грн (а.с. 49).
Із виписки по рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «ПУМБ», слідує, що відповідач у період з 16 грудня 2020 року по 01 грудня 2024 року користувалася кредитними коштами, зокрема оплачував покупки, частково погашав заборгованість, тощо (а.с. 62-64).
Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 01 грудня 2024 року становить 53176 грн 23 коп., з яких: 29999 грн 82 коп. - заборгованість за кредитом, 23176 грн 41 коп. - заборгованість за процентами (а.с. 57-59). 
19 грудня 2022 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № 1010957178, на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с. 8-9). 
Підписанням цієї заяви відповідач беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку).
Просив надати споживчий кредит в сумі 23018 грн 38 коп. на строк 36 місяців, зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних та комісії у розмірі 1,4 % (а.с.8-9.).
19 грудня 2022 року ОСОБА_1 підписав також паспорт споживчого кредиту (а.с. 9 зв. - 10).
Заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем ОТР-паролем на номер телефону НОМЕР_1 .
Позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, було надано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції з 04 квітня 2022 року, яка не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 34-39).
Відповідно до платіжної інструкції № TR.61910912.81170.25578 від 19 грудня 2022 року ОСОБА_1 отримав від АТ «ПУМБ» грошові кошти в розмірі 23018 грн 38 коп., призначення платежу - надання кредитних коштів за договором № 1010957178 від 19.12.2022 за позикою ОСОБА_1 (а.с. 49 зв).
Позивачем надано виписку по рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «ПУМБ», з якої вбачається рух коштів за період з 19 грудня 2022 року по 01 грудня 2024 року (а.с. 60).
Із наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1010957178 станом на 01 грудня 2024 року становить 27928 грн 84 коп., з яких: 23018 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом, 3 грн 83 коп. - заборгованість за процентами; 4906 грн 63 коп. - заборгованість за комісією (а.с. 50 зв. - 53). 
23 березня 2023 року між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви №1011482800 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб(а.с. 10 зв. - 11).
Підписанням цієї заяви відповідач беззастережно підтвердив, що приймає Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані йому в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін), і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням зави підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах.
Просив надати споживчий кредит в сумі 40990 грн 37 коп. на строк 36 місяців, зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних та комісії у розмірі 1,4 %.
Заявка на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем ОТР-паролем на номер телефону НОМЕР_1 .
23 березня 2023 року ОСОБА_1 підписав також паспорт споживчого кредиту (а.с. 12).
Позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, було надано Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції з 24 лютого 2023 року, яка не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 40-46).
Відповідно до платіжної інструкції № TR.63440357.37693.25578 від 23 березня 2023 року  ОСОБА_1 отримав від АТ «ПУМБ» грошові кошти в розмірі 40990 грн 37 коп., призначення платежу - надання кредитних коштів за договором № 1011482800 від 23.03.2023 за позикою ОСОБА_1 (а.с.50).
Позивачем надано виписку по рахунку ОСОБА_1 , відкритому в АТ «ПУМБ», з якої вбачається рух коштів за період з 23 березня 2023 року по 01 грудня 2024 року (а.с. 61).
Із наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1011482800 станом на 01 грудня 2024 року становить 49142 грн 52 коп., з яких: 40490 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом, 5 грн 52 коп. заборгованості за процентами, 8646 грн 29 коп. заборгованості за комісією (а.с.54-56).
Позивачем направлено письмову вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив в анкетах на отримання кредиту, де зазначено, що, відповідно до умов договорів № 2001766421701, № 1011482800, № 1010957178 станом на 01 грудня 2024 року заборгованість складає 130 247,59 грн, яку необхідно погасити протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа (а.с. 46 зв. - 47).

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд та застосовані норми права

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Особливості укладення кредитного договору в електронній формі визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною 6 цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною 6 цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Щодо кредитного договору № 2001766421701 від 16 грудня 2020 року 

16 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписав заяву № 2001766421701, в якій сторонами погоджено умови кредитування, в тому числі відсоткову ставку у розмірі 47,88%. У самій підписаній відповідачем заяві на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування викладені усі суттєві умови, притаманні кредитному договору, зокрема сума кредиту та розмір процентів за користування кредитними коштами, що виключає необхідність звертатися до інших документів банку (Публічної пропозиції тощо) для з`ясування змісту спірних правовідносин. 
З доданої банком виписки по рахунку слідує, що ОСОБА_1 активував картку та активно користувався кредитними коштами (переведення коштів між картками, операції покупки через POS-термінал, поповнення мобільного телефону, погашення кредиту тощо).
Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
З урахуванням вимог п.п. 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (зі змінами), надана позивачем виписка з особового рахунку відповідача та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами у справі, оскільки виписка містить інформацію про рух коштів по рахунку відповідача, усі операції за кредитом із зазначенням суми, дати проведення операції та чіткою вказівкою призначення проведеної операції, а розрахунок заборгованості відображає суми сплаченого як основного боргу, так і суми сплачених щомісячних процентів.
З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 2001766421701від 16 грудня 2020 року станом на 01 грудня 2024 року становить 53176 грн 23 коп., з яких: 29999 грн 82 коп. - заборгованість за кредитом, 23176 грн 41 коп. - заборгованість за процентами.
Проценти нараховані позивачем в межах строку кредитування, погодженого сторонами, який неодноразово продовжувався у зв`язку з відсутністю заперечень сторін. 
ОСОБА_1 не надано суду належних та допустимих доказів на спростування заявленого банком розміру заборгованості та власного контррозрахунку.
Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором № 2001766421701від 16 грудня 2020 року у розмірі 53176 грн 23 коп.

Щодо кредитних договорів № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та №1011482800 від 23 березня 2023 року

19 грудня 2022 року ОСОБА_1 підписав заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1010957178, згідно з якою позичальнику надано кредит в сумі 23018 грн. 38 коп., строком на 36 місяців. Сторонами погоджено відсотки у розмірі 0,01% річних та комісію у розмірі 1,4 %.
З наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1010957178 станом на 01 грудня 2024 року становить 27928 грн 84 коп., з яких: 23018 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом, 3 грн 83 коп. - заборгованість за процентами; 4906 грн 63 коп. - заборгованість за комісією.
23 березня 2023 року ОСОБА_1 підписав заяву на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 1011482800, згідно з якою позичальнику надано кредит в сумі 40990 грн. 37 коп. строком на 36 місяців. Сторонами погоджено відсотки у розмірі 0,01% річних та комісію у розмірі 1,4 %.
Із наданого позивачем розрахунку слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 1011482800 станом на 01 грудня 2024 року становить 49142 грн 52 коп., з яких: 40490 грн. 71 коп. заборгованості за кредитом, 5 грн 52 коп. заборгованості за процентами, 8646 грн 29 коп. заборгованості за комісією.
Оскільки фактично отримані та використані ОСОБА_1 кредитні кошти банку у повному обсязі не повернуті, кредитор має право вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення отриманої суми кредитних коштів, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції не може погодитись з розміром стягнутої з ОСОБА_1 заборгованості за сумою кредиту та щодо наявності підстав для стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитними договорами № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та №1011482800 від 23 березня 2023 року.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
Матеріалами справи підтверджується, що укладені між сторонами кредитні договори № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та №1011482800 від 23 березня 2023 року є споживчими.
02 грудня 2024 року позивач направив ОСОБА_1 письмову вимогу про необхідність погашення заборгованості за кредитними договорами № 2001766421701, № 1011482800, № 1010957178 в сумі 130 247,59 грн, яку необхідно погасити протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа. Докази на підтвердження того, що відповідач отримав зазначену вимогу, в матеріалах справи відсутні.
Таку вимогу товариство обґрунтовувало ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом апеляційної інстанції встановлено, що умовами кредитних договорів № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та №1011482800 від 23 березня 2023 року, в яких передбачено строк кредитування 36 місяців (до 19 грудня 2025 року та до 23 березня 2026 року відповідно), не передбачено права вимоги кредитора на повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав. Наявні в матеріалах справи Публічні пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакціях з 04 квітня 2022 року та з 24 лютого 2023 року, не можуть вважатися складовими цих кредитних договорів, оскільки в них відсутній підпис позичальника. Відсутність підпису позичальника свідчить про непогодження сторонами таких умов договору, що узгоджується з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. 
Тобто, у даній справі відсутні правові підстави для стягнення суми споживчого кредиту за кредитними договорами № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та №1011482800 від 23 березня 2023 року, строк виконання якого не настав. Такий правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 жовтня 2025 року у справі №539/402/24, відповідно до якого право кредитодавця вимагати дострокового повернення споживчого кредиту виникає за умови затримання споживачем сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, якщо таке право прямо передбачене договором про споживчий кредит. Правила кредитування, які не підписані позичальником, не є складовою кредитного договору та не можуть встановлювати додаткові права кредитора. За відсутності в договорі права на дострокове повернення кредиту, кредитор може вимагати стягнення лише простроченої заборгованості.
Оскільки кредитодавець не набув право на дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі, строк виплати якого не настав, то з позичальника на користь банку підлягає стягненню прострочена заборгованість, яка виникла на час звернення позивача до суду з цим позовом.
Відтак колегія суддів вважає, що на користь АТ «ПУМБ» з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № 1010957178 від 19 грудня 2022 року в сумі 16783,78 грн та за тілом кредиту за кредитним договором №1011482800 від 23 березня 2023 року у сумі 25809,34 грн., яка була наявна станом на день звернення до суду з позовом, тобто станом на 26 лютого 2025 року. 
Проценти за вказаними договорами нараховані позивачем станом на 01 грудня 2024 року, тобто в межах строку кредитування та до звернення до суду з позовом, а тому таке нарахування є правомірним. 
Щодо сплати відповідачем комісії за обслуговування кредитної заборгованості за кредитними договорами № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та  №1011482800 від 23 березня 2023 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити. 
Так, відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, -щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
У справі, яка переглядається, умовами пунктів 5 кредитних договорів № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та  №1011482800 від 23 березня 2023 року передбачена комісія за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,4%.
Аналіз змісту договорів свідчить, що в них не зазначено переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредитів, що надаються позичальнику та за які встановлена комісія у визначеному у цих пунктах розмірі. Позивачем не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договорів.
Зважаючи на викладене, апеляційний суд вважає, що положення кредитних договорів № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та  №1011482800 від 23 березня 2023 року щодо сплати позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Також апеляційний суд зауважує, що положення договору про надання, управління та обслуговування споживчого кредиту, які передбачають здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні Закону України «Про захист прав споживачів», є нікчемними. 
Обслуговування кредиту є по суті основним обов`язком кредитодавця за умовами укладеного із споживачем договором, а не послугою, виконання якого не може здійснюватися за окрему плату.
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.
Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.
Оскільки пункти 5 кредитних договорів № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та № 1011482800 від 23 березня 2023 року, якими встановлені умови про сплату позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемними, апеляційний суд на підставі частини п`ятої статті 216 ЦК України вважає за потрібне застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісіям у розмірі 4906 грн 63 коп. за кредитним договором № 1010957178 від 19 грудня 2022 року та у розмірі 8646 грн 29 коп. за кредитним договором № 1011482800 від 23 березня 2023 року задоволенню не підлягають. 
За встановлених обставин, відповідачем не було належним чином виконано умови кредитних договорів, тому колегія суддів доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість: за кредитним договором №2001766421701 від 16 грудня 2020 року в розмірі 53176 грн 23 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту в розмірі 29 999 грн 82 коп., заборгованість за відсотками в розмірі 23 176 грн 41 коп.; за кредитним договором № 1010957178 від 19 грудня 2022 року у розмірі 16787 грн 61 коп., з яких: заборгованість по сумі кредиту у розмірі 16783 грн 78 коп., заборгованість за процентами в сумі 3 грн 83 коп.; за кредитним договором № 1011482800 від 23 березня 2023 року в розмірі 25814 грн 86 коп., з яких: заборгованість по сумі кредиту у розмірі 25809 грн. 34 коп., заборгованість по процентам у розмірі 5 грн 52 коп.
Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги щодо не вирішення судом першої інстанції клопотання представника відповідачапро порушення правил об`єднання позовних вимог. Вказане спростовується наявною в матеріалах справи ухвалою Путивльського районного суду Сумської області від 06 жовтня 2025 року (а.с. 95), якою відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Осьмакова О.А., про повернення позовної заяви з цих підстав. Крім того, у судовому засіданні суду першої інстанції, при розгляді справи, представник відповідача зазначав про свою обізнаність щодо вирішення вказаного клопотання.
Необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції проігноровано клопотання представника відповідача про виклик представника позивача для надання пояснень щодо обґрунтування розрахунку заборгованості, оскільки надані позивачем суду розрахунки заборгованості за кредитними договорами є чіткими та зрозумілими. Відповідач, на їх спростування, свого контррозрахунку не надав.
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо не виконання судом першої інстанції вимог ст. 95 ЦПК України та не витребування у позивача оригіналів електронних доказів, оскільки відповідачем в суді першої інстанції не заявлялося клопотання про їх витребування та не ставилися під сумнів наявні в матеріалах справи письмові докази. Навпаки, при прослуховуванні протоколу судового засідання від 28 січня 2026 року, апеляційним судом встановлено, що представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні суду першої інстанції не заперечував отримання відповідачем кредитних коштів за укладеними між сторонами кредитними договорами. 

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (частина перша статті 374 ЦПК України).
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (пункти 1 та 4 частини першої статті 376 ЦПК України).
Згідно вимог ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Висновки суду апеляційної інстанції за результатами апеляційного перегляду рішення свідчать про те, що апеляційна скарга є частково обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає зміні на підставі пунктів 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України щодо стягуваної суми заборгованості та розміру судових витрат.

Висновки суду щодо судових витрат

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина 1 та 2 статті 141 ЦПК України).
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1781 грн 19 коп. (2422,40x 73,53%).
У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 961 грн 81 коп. (3633,60 грн x 26,47%). 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись ст. 259, 367, 374, 376, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Осьмаковим Олександром Анатолійовичем, задовольнити частково.
Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 28 січня 2026 року в частині суми заборгованості, яка підлягає стягненню за кредитними договорами № 1010957178 від 19 грудня 2022 року, № 1011482800 від 23 березня 2023 року, та в частині судових витрат, змінити.
Перший - Шостий абзаци резолютивної частини рішення викласти в такій редакції:
«Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до  ОСОБА_1  задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заборгованість за кредитним договором №2001766421701 від 16 грудня 2020 року в розмірі 53176 гривень 23 копійки, за кредитним договором № 1010957178 від 19 грудня 2022 року у розмірі 16787 гривні 61 копійка, за кредитним договором № 1011482800 від 23 березня 2023 року в розмірі 25814 гривень 86 копійок, та судові витрати у розмірі 1781 гривень 19 копійок.
В іншій частині позову відмовити».
Стягнути з Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»  на користь  ОСОБА_1  судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 961 гривні 81 копійок. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Повне судове рішення складено 22 травня 2026 року.

Головуючий -  	Я.Л. Петен	

Судді: В.І. Криворотенко 

А.О. Замченко