ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/152/26 Справа № 183/5179/24 	  	Суддя у 1-й інстанції -  Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

06 травня 2026 року м. Дніпро 

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Пищиди М.М.
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу за заявою ОСОБА_1 щодо ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:
Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено повністю.
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2025 рокузаяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Чуб Вероніка Сергіївна про перегляд заочного рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – залишено без задоволення.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року в частині задоволених вимог щодо стягнення заборгованості по відсотках і розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове. В задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованості по відсотках за кредитним договором в розмірі 28954,91 гривень - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» судові витрати у розмірі 1791,06 грн - судовий збір за подання позовної заяви. Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2149, 27 грн.
13 лютого 2026 року представником ОСОБА_1 – Чуб Веронікою Сергіївною подано заяву про ухвалення додаткового рішення, яким просить стягнути судові витрати, понесені відповідачем по справі, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 8000грн. та сплачений судовий збір у розмірі 4118,08грн. (484,48 грн. - судовий збір за подачу заяви про перегляд заочного рішення та 3633,60грн. - судовий збір за подачу апеляційної скарги), оскільки питання судових витрат не вирішено при винесенні постанови.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість заяви про ухвалення додаткового рішення суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви.
Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу (ст.133 ЦПК України).
Згідно частиною другою статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.
Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
Відповідно до ч. ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено. 
Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 жовтня 2024 року в частині задоволених вимог щодо стягнення заборгованості по відсотках і розподілу судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове. 
В задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» заборгованості по відсотках за кредитним договором в розмірі 28954,91 гривень - відмовлено. 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент Банк» судові витрати у розмірі 1791,06 грн. - судовий збір за подання позовної заяви. Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2149, 27 грн.
Таким чином, як вбачається з вищевикладеного у постанові Дніпровського апеляційного суду від 04 лютого 2026 року вирішено питання щодо стягнення судових витрат за подання апеляційної скарги, тому заява в цій частині не підлягає задоволенню.
Разом з тим, питання про стягнення судових витрат, пов`язаних з поданням заяви про перегляд заочного рішення підлягає вирішенню.
Відповідно до квитанції про сплату від 15.07.2025 року №ЕЕ9L-M1DE-54TE відповідачкою по справі було сплачено судовий збір у розмірі 484,48 грн. за подання заяви про перегляд заочного рішення. Тому дані судові витрати у розмірі 484,48грн. підлягають стягненню.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Частинами 1,2 статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
З матеріалів справи вбачається, що постановою Дніпровського апеляційного суду питання розподілу судових витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції не вирішувалося.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30.09.2009 № 23-рп/2009, у якому зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Згідно зі ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. 
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником подано:
копію договору про надання правничої допомоги від 08 липня 2025 року, укладеного з адвокатом Чуб Веронікою Сергіївною;
копію специфікації №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №125 від 08.07.2025 року;
копію специфікації №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги №125 від 08.09.2025 року;
копію ордеру на надання правничої допомоги від 26.09.2025 року; 
квитанцію до прибуткового касового ордеру№001 від 08.07.2025 року;
квитанцію до прибуткового касового ордеру№001 від 08.09.2025 року;
акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.02.2026р. №8 складений до договору №125 від 12.02.2025р. (специфікація 1 від 08.07.2025);
акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 12.02.2026р. №9, складений до договору №125 від 12.02.2025 до договору (специфікація 2 від 08.09.2025);
Вказані докази подані в порядку та строки визначені законом.
Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі з іншої сторони, оскільки такий розмір має бути доведений, документально обґрунтований і відповідати критеріям розумності та необхідності таких витрат.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.
Таким чином, з урахуванням рівня складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсягу та обґрунтованості підготовлених і поданих до суду документів, їх значення для вирішення спору, а також беручи до уваги малозначність справи в розумінні ч.6 ст.19 ЦПК України, суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, за відсутності відомостей про витрачений ним час на надання такої правничої допомоги не відповідає критерію розумності, а його стягнення у повному обсязі становитиме надмірний тягар для скаржника, що суперечить принципу справедливого розподілу судових витрат.
Відтак суд дійшов висновку, що з урахуванням категорії спору та обсягу наданих адвокатом правничих послуг, а також з урахуванням клопотання позивача по справі про зменшення розміру судових витрат, суд вважає, співмірною є компенсація витрат відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 грн.
З огляду на викладене, заяву про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково.
Отже, з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 , підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 4 000,00 грн., а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 484,48грн.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Ухвалити у даній справі додаткову постанову, якою стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в розмірі 4 000,00 грн., а також, стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання заяви про перегляд заочного рішення у розмірі 484,48грн. 
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.
Повний текст додаткової постанови складено 06 травня 2026 року.

Судді