ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2026 року 
м. Київ

cправа № 920/1061/23(920/1071/25) 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В. Я. - головуючого, суддів Васьковського О.В., Огородніка К.М.,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Елекс"

на рішення Господарського суду Сумської області 
від 30.09.2025
у складі судді: Яковенко В.В.,

на постанову Північного апеляційного господарського суду 
від 13.04.2026
у складі колегії суддів: Станіка С.Р. (головуючий), Остапенка О.М., Сотнікова С.В.,

у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Елекс"
про стягнення 153 550,40 грн,-
ВСТАНОВИВ:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст руху справи
1. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 05.10.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" (далі - ТОВ "ШП "Харківенергоремонт", боржник, позивач скаржник);
введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; 
введено процедуру розпорядження майном ТОВ "ШП "Харківенергоремонт"; 
призначено розпорядника майна ТОВ "ШП "Харківенергоремонт".
2. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.12.2024 введено процедуру санації боржника ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" (зі змінами, внесеними до плану санації ухвалою від 28.04.2026); 
затверджено план санації ТОВ "ШП "Харківенергоремонт", схвалений рішенням зборів кредиторів від 07.11.2024;
призначено керуючого санацією ТОВ "ШП "Харківенергоремонт".
3. ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Елекс" (далі - ТОВ "Альфа Елекс", скаржник) про стягнення з відповідача 153 550, 02 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 по 31.05.2025, з яких: 119 115,63 грн основний борг, 27 154,22 грн інфляційні втрати, 7 280,17 грн 3% річних, а також судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.
Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
4. З 15.10.2006 ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення м. Шостки і визнане надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради № 226 від 28.07.2006. Зазначене Товариство є надавачем комунальних послуг відповідно до положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
5. Позивач надав послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.11.2021 по 31.05.2025 включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія та актами перевірки роботи системи опалення, показаннями теплового лічильника на загальну суму 119 115,63 грн.
6. Обсяги спожитої споживачем послуги за відповідний період обліковувались встановленим в будинку № 10 по вулиці Депутатська в місті Шостка лічильником. Зауваження щодо правильності роботи зазначеного лічильника обліку теплової енергії від відповідача не надходили.
7. Суди попередніх інстанції також встановили:
- згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Депутатська, 10 встановлено, що 23.10.2021 теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Депутатська, 10;
- згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2021-2022 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Депутатська, 10;
- згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Депутатська, 10 встановлено, що 23.10.2022 теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Депутатська, 10;
- згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2022-2023 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Депутатська, 10;
- згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Депутатська, 10 встановлено, що 27.10.2023 теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Депутатська, 10.
- згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2023-2024 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Депутатська, 10;
- згідно Акта ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Депутатська, 10 встановлено, що 23.10.2024 теплопостачальною організацією було подано, а споживачем прийнято теплоносій на тепловому вузлі будівлі по вул. Депутатська, 10;
- згідно Акта перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальний сезон 2024-2025 років було перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Депутатська, 10.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
8. Рішенням Господарського суду Сумської області від 30.09.2025 у справі №920/1061/23 (920/1071/25) позов задоволено повністю;
стягнуто з ТОВ "Альфа-Елекс" (код 10; ЄДРПОУ 14024062) на користь ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" (код ЄДРПОУ 34113412) 119 115, 63 грн заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за період з 01.11.2021 до 31.05.2025, 27 154, 22 грн інфляційних втрат, 7 280, 17 грн 3% річних та 2 422, 40 грн судового збору.
9. Рішенням місцевого суду мотивоване тим, що:
- відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальної організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини;
- нежитлове приміщення є частиною житлового будинку за адресою: вул. Депутатська, 10 у м. Шостка, однак, співвласники зазначеного приміщення не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги, тому типовий індивідуальний договір від 01.11.2021 є укладеним у силу вимог Закону;
- позивач у розрахунках заборгованості за використану теплову енергію посилається на договір від 01.10.2021 № 705, де номер договору є ідентифікацією особового рахунку споживача. Номер договору і абонентський номер споживача відповідно є одним і тим же числом і дає змогу ідентифікувати споживача. Вимог щодо присвоєння чи алгоритму встановлення певного номеру законодавством не передбачено;
- доводи відповідача про те, що нежитлове приміщення має автономне опалення не прийнято судом до уваги, оскільки у цьому разі матеріалами справи підтверджено та відповідачем не спростовано, що позивач виконав свої обов`язки відповідно до договору, а саме, надав відповідачу послуги з постачання теплової енергії у період з 01.11.2021 по 31.05.2025;
- суд відхилив доводи відповідача про те, що позивачем при розрахунку невірно визначено опалювальну площу приміщення, оскільки споживачем не надана технічна документація нежитлового приміщення за адресою: м. Шостка, вул. Депутатська, 10. Тому при здійсненні розрахунку позивачем була використана інформація щодо площі, яка зазначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також відповідно до пунктів 8, 9 розділу IV Методики 315. Фактична площа нежитлового приміщення становить 203,00 кв.м. Оскільки нежитлове приміщення не оснащене приладом обліку, при фактичній площі нежитлового приміщення вказаного будинку здійснено корегування з використанням коефіцієнта 1,5, опалювальна площа нежитлового приміщення для розподілу становить 304,5 кв.м (203*1,5). Таким чином, твердження відповідача щодо невірно визначеної позивачем площі опалювального приміщення не відповідають дійсності;
- перевіривши розрахунки позивача, суд дійшов висновку про правильність здійсненого розрахунку та правомірність заявлених до стягнення 27 154,22 грн інфляційних втрат та 7 280,17 грн 3% річних нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
10. Постановою від 13.04.2026 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "Альфа-Елекс" на рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2025 у справі №920/1061/23 (920/1071/25) - залишив без задоволення; рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2025 залишив без змін.
11. Суд апеляційної інстанції зазначив, що розрахунки заборгованості за використану теплову енергію за спірний період з 01.11.2021 по 31.05.2025 у розмірі 14% (згідно з розділом ІІІ Методики № 315 в редакції від 22.11.2018), а в подальшому 25% (після внесених змін до Методики № 315) - є обґрунтованими та відповідачем в розумінні статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України - не спростовані.
12. Апеляційний суд також зазначив про необґрунтованість посилання відповідача на неотримання рахунків як на підставу для звільнення від сплати за отриману послугу, оскільки своєчасність оплати за надані послуги з постачання теплової енергії не ставиться в залежність від отримання рахунку на оплату. При цьому суд погодився із висновком місцевого суду про те, що пункту 33 договору встановлює обов`язок виконавця формувати та надавати рахунок на паперовому носії, проте положення пункту 34 договору, де визначено строк оплати послуг, не залежать саме від факту виставлення рахунку. Водночас, ураховуючи зазначений вид договорів, убачається, що він є оплатним, і обов`язку виконавця (теплопостачальної організації) за договором надати послуги з постачання теплової енергії відповідає обов`язок споживача оплатити вартість цих послуг.
13. Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що у Розрахунках заборгованості за використану теплову енергію за спірний період містяться посилання на відповідні показники та пункти Методики 315, а також фактичні показники, на підставі яких здійснювались відповідні розрахунки, а тому доводи скаржник про те, що відповідні розрахунки не містить жодного посилання на номери формул (24) - (26) є необґрунтованими.
14. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що Методика, яка була чинною у відповідній редакції у спірний період за листопад 2021 року - січень 2022 року, містила також відповідні розділи, які регулювали оплату послуг за використану теплову енергію, проте, невірне зазначення у Розрахунку відповідного розділу не спростовує як факт споживання відповідачем такої послуги, так і його обов`язок з оплати спожитих послуг, розмір яких та факт споживання відповідачем підтверджується більш вірогідними доказами в розумінні статей 76 - 79 ГПК України. Водночас відповідач не довів відсутність факту споживання та використання теплової енергії за спірний період.
15. Перевіривши розрахунки позивача щодо сум, строків і ставок нарахувань, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого розрахунку та правомірність заявлених до стягнення 27 154, 22 грн інфляційних втрат та 7 280, 17 грн 3% річних нарахованих відповідно до статті 625 ЦК України. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.
16. Суд апеляційної інстанції, з огляду на приписи частини третьої статті 269 ГПК України не прийняв до розгляду технічний паспорт на квартиру № 29 в житловому будинку № 10 по вул. Депутатській у м. Шостка, оскільки вказаний доказ, який існував до моменту ухвалення оскаржуваного рішення, не надавався суду першої інстанції, а позивачем не наведено обставин неможливості його надання у визначений статтею 80 ГПК України строк, як не заявлено і клопотання про поновлення строку на його подання з зазначенням причин поважності його пропуску.
КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ
17. ТОВ "Альфа Елекс" 21.04.2026 засобами електронного зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 у справі № 920/1061/23 (920/1071/25).
18. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 920/1061/23 (920/1071/25) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2026.
19. Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2026 відкрито касаційне провадження у справі № 920/1061/23 (920/1071/26) за касаційною скаргою ТОВ "Альфа Елекс" на рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026;
ухвалено здійснити перегляд рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 у справі № 920/1061/23 (920/1071/26) в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи;
надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 04.06.2026;
витребувано з Господарського суду Сумської області та Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 920/1061/23 (920/1071/26) за позовом ТОВ "ШП "Харківенергоремонт" до ТОВ "Альфа Елекс" про стягнення 153 550,40 грн.
20. Матеріали справи надійшли з Господарського суд Сумської області 18.05.2026 у кількості 2 томів із супровідним листом від 14.05.2026 № 920/1061/23 (920/1071/25)/39/26.
21. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.
22. Враховуючи положення Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX), Указу Президента України від 27.04.2026 № 342/2026 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 28.04.2026 №4857-IX), з огляду на обставини, зазначені в пунктах 21, 24 цієї Постанови, Верховний Суд розглядає справу № 920/1061/23 (920/1071/26) у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.
Доводи скаржника
(ТОВ "Альфа Елекс")
23. Скаржник доводив, що суди попередніх інстанцій у оскаржуваних судових рішеннях:
- порушили вимоги частини четвертої статті 236 ГПК України, оскільки не врахували висновки Великої Палати Верховного Суду щодо того, які правовідносини слід вважати подібними (постанова від 12.10.2021 у справі №233/2021/19), а саме, що головним у визначенні подібності є порівняння змісту спірних правовідносин (прав та обов`язків). Водночас у справах, на висновки Верховного Суду у яких послалися суди попередніх інстанцій, спірні правовідносини виникли на підставі договорів постачання та договору відступлення права вимоги, а тому спірні правовідносини у даній справі (надання житлово-комунальних послуг) не є подібними до відносин у справах, на які посилалися суди попередніх інстанцій, оскільки такі правовідносини крім загальних правових норм регулюються спеціальним законодавством (Законами України "Про житлово-комунальні послуги", "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", Методикою №315).
- оминули своєю увагою доводи відповідача про ненадання позивачем первинних документів у розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до якої підставою для відображення господарських операцій та здійснення платежів є первинні документи. Тим самим суди попередніх інстанцій при розгляді та вирішенні цієї справи не застосували висновки, сформульовані Верховним Судом у постанові 18.02.2020 у справі № 908/771/19, згідно з якими первинні документи є обов`язковою підставою для бухгалтерського обліку всіх господарських операцій, а саме акт здавання-прийняття робіт (послуг) є тим первинним документом, на підставі якого виникає обов`язок сплати.
24. Крім того, скаржник зазначив про відсутність висновків Верховного Суду щодо питання застосування статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" у взаємозв`язку зі статтею 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", статтею 19 Закону України "Про теплопостачання" у правовідносинах із надання житлово-комунальних послуг (постачання теплової енергії), стороною яких (споживачем) є суб`єкт господарювання - юридична особа.
25. Також скаржник аргументував відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 1 Розділ ІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 28.12.2018 за № 1502/32954 (редакція якої діяла до 28.01.2022) у взаємозв`язку із іншими нормами Методики та пунктом 2 частини другої статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", а саме щодо трактування понять "опалюване приміщення", "приміщення з індивідуальним опаленням" та "опалювані МЗК та допоміжні приміщення" та поширення пункт 1 Розділ ІІ Методики №315 на приміщення з індивідуальним опаленням при нарахуванні оплати за опалення місць загального користування. 
26. Крім того скаржник звернув увагу, що суди попередніх інстанцій не дослідили та не врахували при вирішенні справи по суті надані відповідачем докази (метадані PDF файлу) щодо дати створення офіційно оприлюдненого публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії та технічних характеристик будинку, наданих самим позивачем у відповідях на питання в порядку статті 90 ГПК України. Водночас, Північний апеляційний господарський суд при ухваленні оскаржуваної постанови послався на самостійно отриманий доказ - дані із мережі Інтернет (Google Maps) щодо будинку по вул. Депутатській, 10 у м. Шостка, та установив на підставі такого доказу обставини, що мають суттєве значення.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції
27. Відповідно до статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
28. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати ми приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
29. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розі ляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріальною права.
30. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятними касаційні скарги щодо доводів скаржників, зазначених в пунктах 26 - 29 описової частини цієї постанови, та в межах, визначних касаційною скаргою.
Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги
31. Предметом касаційного перегляду є судові рішення, ухвалені за наслідком вирішення в межах справи про банкрутство спору про стягнення на користь позивача (боржника в справі про банкрутство) заборгованості за послуги з постачання теплової енергії.
32. Надаючи оцінку доводам скаржника та відповідності рішення апеляційного господарського суду положенням процесуального та матеріального права, колегія суддів звертає увагу на таке.
33. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів та інших правочинів.
34. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 Цивільного кодексу України).
35. За загальним правилом, встановленим статтею 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
36. Водночас, статтею 634 Цивільного кодексу України передбачено договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
37. За договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (стаття 714 Цивільного кодексу України).
38. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг, зокрема, постачання теплової енергії (стаття 2). Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 на підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги" затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила).
39. Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша). Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (частина друга).
40. Частиною п`ятою статті 13 зазначеного Закону передбачено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
41. Плата виконавцю комунальної послуги за публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
42. За вимогами частини третьої статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.
43. Положення наведеної норми кореспондуються з частиною другою статті 21 зазначеного Закону, згідно з якою виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.
44. Виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором (частина друга статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
45. Виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором (частина третя статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
46. Комерційний облік комунальних послуг з постачання, зокрема, теплової енергії здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства (частина перша статті 17 зазначеного Закону).
47. Відповідно до пункту 8 частини другої статті 4 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлення обов`язкового переліку послуг, витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території здійснюється Кабінетом Міністрів України.
48. Водночас, за змістом Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.07.2018 № 190, встановлено, що обов`язковими послугами, які стосуються утримання багатоквартирного будинку є: 
технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем (зокрема, теплопостачання); 
технічне обслуговування ліфтів; 
обслуговування систем диспетчеризації; 
обслуговування димових та вентиляційних каналів; 
технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем (у разі їх наявності); 
поточний ремонт конструктивних елементів, технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків), та іншого спільного майна багатоквартирного будинку; 
поточний ремонт внутрішньобудинкових систем; 
поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем (у разі їх наявності); 
прибирання прибудинкової території; 
прибирання приміщень загального користування (у тому числі допоміжних); 
прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами; 
дератизація; 
дезінсекція; 
придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку.
49. Відповідно до пункту 12 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у встановленому законодавством порядку споживач має право відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Щодо розгляду касаційної скарги по суті
50. За змістом оскаржуваних судових рішень та наявних матеріалів справи вбачається, що нежитлове приміщення є частиною житлового будинку за адресою: вул. Депутатська, 10 у м. Шостка, однак таке приміщення відключене від системи централізованого опалення будинку та гарячого водопостачання.
51. Суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які б свідчили про підписання між позивачем та відповідачами індивідуального договору постачання теплової енергії. Разом з тим, з огляду на положення статей 13, 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що відсутність підписаного примірника типового договору не спростовує обов`язку споживача щодо оплати наданих постачальником комунальних послуг, з окрема, з огляду на таке. 
52. Так, місцевий господарський суд, з яким у подальшому погодився і суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги, прямо зазначив підставою задоволення позовних вимог те, що відключення відповідного приміщення відповідача, розташованого в житловому багатоквартирному будинку, від мереж централізованого опалення, не звільняє його від обов`язку відшкодувати витрати за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будинку.
53. Колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
54. Водночас, Верховний Суд звертає увагу, що положеннями зазначених Правил розмежовуються такі поняття як "місця загального користування" та "допоміжні приміщення будівлі", "приміщення для забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання", і таке розмежування передбачає застосування Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. 
55. За змістом оскаржуваних судових рішень вбачається, що місцевий та апеляційний суди врахували, що положення Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг передбачають також порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії за відсутності достовірних даних щодо площ місць загального користування та допоміжних приміщень, також даних щодо трубопроводів внутрішньобудинкової системи опалення обсяг теплової енергії. 
56. Колегія суддів звертає увагу, що нежитлове приміщення, розташоване у багатоквартирному житловому будинку, є його невід`ємною частиною. Водночас в цьому випадку суди попередніх інстанцій не встановили обставини, які б свідчили про відмову власників квартир та приміщень багатоквартирного будинку у встановленому законом порядку від централізованої системи опалення всього будинку чи його частини (під`їзду).
57. Тобто суди в цьому випадку не встановили відсутність системи центрального опалення як такої, що прямо б спростовувало факт надання послуги кінцевому споживачу.
58. З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів скаржника про те, що відсутність належно оформлених правовідносин між позивачем та відповідачем як юридичними особами спростовує факт отримання відповідної послуги.
59. Також суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які б свідчили про відсутність допоміжних приміщень будівлі та приміщень для забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання і невикористання теплоносія в зазначених системах будинку.
60. Верховний Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 частини сьомої статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону з урахуванням, що технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонти внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, здійснюються співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників.
61. З огляду на доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів звертає увагу, що жодним чином не заперечує наявність права відповідача на відмову від надання послуг, якими він не користується.
62. Разом з тим, така відмова, зокрема відключення багатоквартирного будинку чи його частини від загальних систем центрального опалення (теплопостачання), має бути здійснена відповідно до встановлених вимог закону і з урахуванням інтересів усіх власників багатоквартирного будинку, оскільки окреме приміщення такого будинку є його невід`ємною частиною. 
63. Тобто в цьому випадку відповідач помилково ототожнює відключення централізованої системи опалення відповідного нежитлового приміщення як частини багатоквартирного будинку і відключення системи опалення багатоквартирного будинку вцілому. Водночас Суд звертає увагу, що скаржник, здійснюючи господарську діяльність у приміщенні, яке розташоване у багатоквартирному будинку, повинен був враховувати наслідки, передбачені законом щодо утримання такого будинку його власниками. 
64. Крім того, колегія суддів враховує, що в цьому випадку відповідач не заявляв клопотань з метою застосування до спірних правовідносин позовної давності, а також те, що предметом судового розгляду не є спір щодо якості надання відповідних послуг, а суди попередніх інстанцій не встановили обставин, які б свідчили про наявність скарг чи звернень відповідача до позивача щодо якості наданих послуг, правильності нарахування оплати за надання послуг тощо.
65. З огляду на встановлені судами попередніх інстанцій обставини та нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, які склалися між сторонами спору у цій справі, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивач довів наявність обов`язку щодо сплати заборгованості за надану теплову енергію.
66. Інші доводи скаржників, зазначені у касаційній скарзі, не були предметом дослідження судів попередніх інстанцій, а також зводяться до необхідності надання оцінки та переоцінки доказів, дослідження та встановлення обставин справи, що відповідно до положень частин другої, третьої статті 300 ГПК України, не входить у межі розгляду справи судом касаційної інстанції.
67. Колегія суддів наголошує, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).
68. З огляду на зазначене Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення оскаржуваних судових рішень в силі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
69. Відповідно до пункту другого частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
70. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 309 ГПК України). 
71. Згідно з частиною другою статті 309 ГПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
72. З огляду на зазначене, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення оскаржуваних судових рішень без змін.
Щодо розподілу судового збору
73. Враховуючи положення статті 129 ГПК України та відмову у задоволенні касаційної скарги, сплата судового збору покладається на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 309, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа Елекс" залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Сумської області від 30.09.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2026 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді О.В. Васьковський

К.М. Огороднік