Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" липня 2026 р. 

м. Київ

справа № 755/8457/26

провадження № 2/755/8075/26

Дніпровський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді Галагана В.І., за участю секретаря Пархоменко К.В., 

розглянувши у порядку загального позовного провадження в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нечитайло Інна Вацлавівна, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись з позовом до суду, просить визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі мотивують свої вимоги тим, що починаючи з 2018 року позивач за спільною домовленістю наглядала за подружжям ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , які були особами похилого віку та потребували догляду. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , яка за життя склала заповіт та заповіла все своє майно позивачу ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , який за життя також заповів все своє майно позивачу. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.02.2026 року у справі № 755/10072/24 визначено позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 . Однак, постановою приватного нотаріуса КМНО Нечитайло І.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки наданий спадкоємцем правовстановлюючий документ на спадкову квартиру АДРЕСА_1 знаходиться у пошкодженому стані, тому позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду.

04 червня 2026 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нечитайло Інна Вацлавівна, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, та постановлено порядок розгляду справи у загальному позовному провадженні, витребувано копію матеріалів спадкової справи. 

25 червня 2026 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва підготовче засідання закрито, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті з повідомленням учасників справи. 

Представник позивача ОСОБА_4 надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, що містить зміст позовної заяви, просить провести розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача та третя особа в підготовче засідання не з`явились, про день, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши матеріали справи та матеріали спадкової справи № 06/2026 (а.с. 62-87), оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. 

Відповідно до частини першої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до пункту другого частини першої ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. (ч.1 та 2 ст. 321 Цивільного кодексу України). 

Відповідно до чч. 1, 3 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 14 лютого 1997 року та свідоцтва про одруження від 11 травня 1952 року, актовий запис № 679. (а.с. 15, 34, 82)

28.09.2018 року ОСОБА_3 складено Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кабісовою Ю.Т., реєстровий номер № 666, яким спадкодавець все своє майно заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 22)

28.09.2018 року ОСОБА_2 складено Заповіт, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Кабісовою Ю.Т., реєстровий номер № 66а, яким спадкодавець все своє майно заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . (а.с. 25)

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 06 серпня 2019 року, актовий запис № 1765. (а.с. 20)

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено свідоцтвом про смерть, виданим Дніпровським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 05 жовтня 2019 року, актовий запис № 2192. (а.с. 23)

На підставі заяви ОСОБА_1 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нечитайло І.В. 09.08.2023 року заведено спадкову справу № 06/2026. (а.с. 63)

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.02.2026 року у справі № 755/10072/24 визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , додатковий строк в два місяці, з дня набрання рішенням суду законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . (а.с. 30-33)

Згідно п. 25 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 26.12.2009 року № 396, у разі втрати або зіпсування свідоцтва про право власності за письмовою заявою власника (співвласників) органом приватизації видається його дублікат.

Відповідно до підпунктів 4.12, 4.16, 4.19 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальний дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

25.03.2026 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нечитайло І.В. прийнято постанову № 21/02-31, якою відмовлено ОСОБА_1 ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом після ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , у зв`язку із наданням спадкоємцем правовстановлюючого документу на квартиру у пошкодженому виді, за відсутності можливості отримати дублікат. (а.с. 87)

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статті 1261-1265 Цивільного кодексу України встановлюють черги спадкоємців за законом, згідно з якими до спадкоємців першої черги за законом віднесені діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частиною третьою статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шести місяців з дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 Цивільного кодексу України).

За правилом статті 1269 Цивільного кодексу України, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (стаття 1297 Цивільного кодексу України).

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають, проте особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 Цивільного кодексу України).

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. (Правова позиція Верховного Суду України, висловлена у Постанові від 08.04.2015 року у Справі № 6-33цс15)

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що предметом спору є вимоги позивачів про визнання за ними як єдиними спадкоємцями за заповітом права приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , з підстав втрати правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно.

Згідно із ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. 

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, керуючись положеннями законодавства України діючого на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору позивач має достатні правові підстави на визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , - оскільки зазначене нерухоме майно є спадковою масою спадкодавця ОСОБА_2 , що на момент смерті належало йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.1997 року, реєстровий номер № 3955, тому, встановивши коло спадкоємців за заповітом, до якого належить позивач та якою подано до нотаріальної установи у встановленому законом порядку заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , суд вважає за можливе визнати за позивачем як спадкоємцем за заповітом право власності на квартиру АДРЕСА_1 відповідно до заповіту, при цьому судом ураховано, що визнання за позивачем права власності на спірне нерухоме майно є таким, що не порушує прав та законних інтересів третіх осіб. 

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нечитайло Інна Вацлавівна, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом, підлягає до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 392, 1223, 1261-1265, 1268, 1269, 1296 Цивільного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Нечитайло Інна Вацлавівна, про визнання права власності на майно у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасники справи мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення даного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 02 липня 2026 року.

Суддя:         В.І. Галаган