ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 686/8409/26
Провадження № 33/820/343/26
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Барчук В.М., з участю секретарів судового засідання Яхієвої М.А., Мельничук К.С., захисника Бондар В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому, апеляційну скаргу адвоката Бондар В.В., подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року, -
в с т а н о в и в :
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУпАП та ч.1 ст.130 КУпАП, та, з урахуванням положень ст.36 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 40800 (сорок тисяч вісімсот) грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років, без оплатного вилучення транспортного засобу.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 665 грн. 60 коп. судового збору.
За постановою суду, ОСОБА_1 11 березня 2026 року о 17 год. 48 хв. в м. Хмельницький по вул. Зарічанська, 23, на порушення п. 2.1 Правил дорожнього руху, повторно протягом року, керував автомобілем «КІА», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування такими транспортними засобами, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії. 
При цьому, ОСОБА_1 11 березня 2026 року о 17 год. 48 хв. в м.Хмельницький по вул. Зарічанська, 23, за вказаних вище обставин керував автомобілем «КІА», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, виражена неприродна блідість обличчя, поведінка що не відповідає обстановці) та в порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
В поданій апеляційній скарзі захисник Бондар В.В. просить постанову скасувати, провадження в справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.1 ст.130 КУпАП.
Вказує, що судом не вчинено жодної з дій, спрямованої на надіслання та вручення судової повістки ОСОБА_1 , відсутність в матеріалах справи будь – яких заяв щодо згоди ОСОБА_1 на отримання повідомлень про виклик до суду у виді смс-повідомлень, а тому у суду не було підстав для розгляду справи за його відсутності, чим порушено право на захист.
Зазначає, що у суду були відсутні правові підстави для покладення в основу доведеності вини ОСОБА_1 протоколів про адміністративне правопорушення, які не можуть бути належними та допустимими доказами, оскільки є лише актом обвинувачення особи у вчиненні адміністративного правопорушення, та не може слугувати доказом в підтвердження обставин, які викладені поліцейськими при формулюванні змісту правопорушення.
На думку апелянта, поліцейськими порушено порядок огляду, оскільки ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на місці зупинки. З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 сам наполягав на проведенні такого огляду на місці зупинки, заперечуючи наявність будь – яких ознак будь – якого сп`яніння.
Посилається і на те, що матеріали провадження взагалі не містять жодних об`єктивних доказів, що у ОСОБА_1 були ознаки наркотичного сп`яніння, а оскаржувана постанова не містить достатніх та достовірних відомостей про те, чи дійсно ОСОБА_1 перебував з ознаками наркотичного сп`яніння, в зв`язку з чим у поліцейських могло б виникнути право вимагати пройти огляд.
Звертає увагу і на те, що викладаючи формулювання змісту обвинувачення працівник поліції зазначив у протоколі, а суд в постанові, що ОСОБА_1 керував автомобілем, не маючи права керування транспортними засобами, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії, при цьому суд послався, як на доказ вини на довідку про зареєстровані ОСОБА_1 правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, де зафіксовано, що ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія, а постанов поліцейського, на яку послався суд, не спростовує виявлених суперечностей щодо статусу ОСОБА_1 в даному провадженні, без з`ясування якого неможливо кваліфікувати дії особи. А тому, ОСОБА_2 не є особою, яка за певних умов може вважатися особою, що може притягуватися до відповідальності за повторне вчинення правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП, зважаючи на наявність спеціальної норми ч.4 ст.130 КУпАП.
Заслухавши пояснення захисника Бондар В.В. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративні правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні та правильно оціненими доказами. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №612498 від 11 березня 2026 року, що у вказаний день о 17 год. 48 хв. в м.Хмельницький по вул. Зарічанська, 23, за вказаних вище обставин керував автомобілем «КІА», номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (звужені зіниці, які не реагують на світло, виражена неприродна блідність обличчя, поведінка що не відповідає обстановці) та в порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху України від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується:
- даними протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, в якому зафіксовано факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з ознаками наркотичного сп`яніння та його відмови від проходження відповідно до встановленого порядку (ст.266 КУпАП, «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затверджений постановою КМУ від 17 грудня 2008 року № 1103, «Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затверджена наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735) огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі; 
- даними направлення на огляд з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння; 
- даними відеозаписів, на яких зафіксовані обставини вчинення ОСОБА_1 правопорушення та його відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, даними довідки про зареєстровані за ОСОБА_1 адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та даними відеозаписів.
Апеляційний суд приходить до висновку, що докази, які містяться у матеріалах справи, є належними, допустимими та достовірними, не суперечать фактичним обставинам справи, узгоджуються між собою та повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було направлено повістку про розгляд справи та проведено розгляд без його участі не є підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки відповідно до ст.268 КУпАП участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності не є обов`язковою.
Крім цього ОСОБА_1 , відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення, був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Також, процесуальні права ОСОБА_1 були в повній мірі поновлені апеляційним судом, яким розглянуто апеляційну скаргу.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до ст.268 КУпАП участь особи під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.130 КУпАП, не є обов`язковою, і при цьому ОСОБА_1 не був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч.1 ст.268 КУпАП під час апеляційного розгляду справи.
Вимоги апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного чи іншого сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціальних технічних засобів, а одразу було запропоновано пройти такий огляд у медичному закладі охорони здоров`я у лікаря-нарколога, є необґрунтованими, оскільки огляд на стан наркотичного сп`яніння здійснюється лише у лікаря-нарколога в закладі охорони здоров`я, куди поліцейський забезпечує доставку особи, яка має ознаки наркотичного сп`яніння, що передбачено п.12. Розділу ІІ Інструкції.
Не можуть бути задоволеними і вимоги апеляційної скарги захисника про те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а сам по собі протокол не є беззаперечним доказом вини, оскільки усі докази винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є такими, що доповнюють один одного, є повними, безсумнівними, належними та допустимими, оскільки, відповідно до ст.ст.251, 252 КУпАП прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у справі про адміністративні правопорушення, а також є такими, що зібрані у порядку, встановленому законом. 
Враховуючи, що судом не встановлено недотримання працівниками поліції вимог КУпАП при складенні протоколу про адміністративне правопорушення, та оцінивши кожен наведений доказ за своїм внутрішнім переконанням, визнав їх належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність достатньою для того, щоб дійти висновку щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за порушення ним п.2.5. ПДР України.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП, апеляційний суд є такими, що заслуговують на увагу, враховуючи наступне.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення сурії ЕПР1 №612511 від 11 березня 2026 року ОСОБА_1 у вказаний день о 17 год. 48 хв. в м. Хмельницький по вул. Зарічанська, 23, на порушення п. 2.1 Правил дорожнього руху, повторно протягом року, керував автомобілем «КІА», номерний знак НОМЕР_1 , не маючи права керування такими транспортними засобами, а саме не отримував посвідчення водія відповідної категорії.
Згідно довідки старшого інспектора з ОД відділу адміністративної практики управління патрульної поліції в Хмельницькій області О.О. Дацуна, ОСОБА_1 видавалося посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.03.2004.
Матеріали справи даних про те, що у ОСОБА_1 на момент складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення за ч.5 ст.126 КУпАП було вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 11.03.2004, не містять.
Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов передчасного висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП.
На переконання суду апеляційної інстанції, матеріалами справи не підтверджено поза розумним сумнівом наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
В свою чергу, суд має обґрунтувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чітко сформульованими, тобто такими, які не залишають місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом», оскільки таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості. При цьому усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст.62 Конституції України).
Тягар доведення в діях особи складу адміністративного правопорушення покладається на адміністративний орган.
На думку апеляційного суду, зібрані в справі докази не відповідають критерію «поза розумним сумнівом».
З урахуванням викладеного, постанова суду підлягає скасуванню, з постановленням нової постанови про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та закриття провадження у справі за ч.5 ст.126 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Бондар В.В. задовольнити частково.
Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 березня 2026 року відносно ОСОБА_1 скасувати.
Постановити нову постанову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу правопорушення.
Постанова апеляційного суду набира є законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Володимир БАРЧУК