Справа № 201/998/26
Провадження № 2/202/3144/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

02 червня 2026 року Індустріальний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого - судді Мачуського О.М.,
за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини,- 

ВСТАНОВИВ:
23 січня 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Василець М.С. за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» звернулась до Соборного районного суду міста Дніпра з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, які стягуються за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.10.2011 року по справі № 0417/2-3008/2011. Просить стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із дня набрання судовим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони мешкали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська по справі № 0417/2-3008/2011 від 24.10.2011 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. до досягнення нею повноліття, стягнення робити щомісяця, починаючи з 07 вересня 2011 року і до повноліття дитини. На теперішній час позивач самостійно займається вихованням та утриманням спільної з відповідачем неповнолітньої доньки, самостійно купує дитині одяг, ліки, продукти харчування, сплачує поїздки та розваги, а відповідач в свою чергу жодної додаткової участі в утриманні дитини не приймає. У зв`язку стрімким зростанням цін, інфляції, постійного підвищення прожиткового мінімуму призвело до браку коштів на утримання дитини, так як дитина потребує гармонічного розвитку її особистості. З огляду на викладене, беручи до уваги те, що позивач має право вибору способу стягнення аліментів, тому користуючись наданим правом, просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми 600 грн. на частку від заробітку (доходу) відповідача ОСОБА_2 у розмірі 1/4 щомісячно, оскільки це не становитиме надмірного тягаря для відповідача і в той же час достатньою мірою забезпечуватиме право неповнолітньої дитини на належне матеріальне утримання з боку батька. 
Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 05 лютого 2026 року цивільну справу № 201/998/26 за ОСОБА_1 до ОСОБА_2 передано за підсудністю до Індустріального районного суду міста Дніпра.
03 березня 2026 року цивільна справа № 201/998/26 надійшла до Індустріального районного суду міста Дніпра та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2026 року для її розгляду визначено суддю Мачуського О.М.
Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра Мачуського О.М. від 31 березня 2026 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.
Правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України, щодо подачі відзиву на позовну заяву, відповідач не скористалась.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник - адвокат Василець М.С. не з`явились, натомість відповідно до позовної заяви просили провести розгляд справи без їх участі.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд доходить наступного висновку. 
Судом встановлено, що від спільного проживання сторони мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 25 листопада 2008 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2011 року у справі № 0417/2-3008/2011, ухвалено задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4 та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. до досягнення нею повноліття, стягнення робити щомісяця, починаючи з 07 вересня 2011 року і до повноліття дитини.
08 травня 2021 року позивач ОСОБА_1 змінили прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданого 08.05.2021 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
В позовній заяві, як на підставу для зміни способу стягнення аліментів, зазначено, що сума аліментів на утримання дитини є недостатньою для повноцінного утримання доньки, оскільки з цього часу значно збільшився рівень споживчих цін і потреби доньки, відбулось значне подорожчання всіх товарів та послуг, в наслідок чого позивач не має змоги повноцінно забезпечити потреби доньки.
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно з частинами 2, 3 статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, та Верховним Судом у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20, відповідно до яких вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Позивач просить змінити спосіб стягнення з твердої грошової суми і стягнути з відповідача кошти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» визначено, що у 2026 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років складає 3512 гривень.
З урахуванням встановлених обставин справи, що передбачені ст. 182 СК України, те, що з моменту присудження стягнення аліментів, змінено прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, встановлено мінімальний рекомендований розмір аліментів, суд вважає, що аліменти в сумі 600,00 гривень, які стягуються з відповідача на користь позивача на щомісячне утримання їхньої дитини є недостатнім. При цьому, одержувачем аліментів заявлено вимогу про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) батька.
За встановлених обставин, визначаючись щодо зміни способу стягнення/розміру аліментів та зважаючи на реальні й розумні потреби в матеріальному утриманні дитини, взаємний обов`язок батьків по її утриманню, з позиції покращення матеріального становища дитини, суд вважає справедливим та обґрунтованим встановити розмір стягуваних аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилались в обґрунтування своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі у справах про стягнення аліментів.
Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Таким чином, враховуючи подання позову про стягнення аліментів в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 064,96 гривень.
Керуючись ст. 180-184,192 СК України, ст. ст. 4, 10-13, 19, 43, 76-81, 81, 89, 95-96, 141, 258-259, 263-265, 280, 282, 284, 287-289ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини – задовольнити. 
Змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються за рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 24.10.2011 року по справі № 0417/2-3008/2011 з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання спільної неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми 600 гривень на 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
З моменту набрання даним рішенням законної сили, припинити стягнення з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі 600 гривень, та стягувати аліменти у змінений спосіб - 1/4 частину від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави, судовий збір в розмірі 1 064,96 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.М. Мачуський