Справа № 212/6768/25 
2/212/373/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2026 року м. Кривий Ріг 
Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого - Чайкіна І.Б., за участю: секретаря судового засідання – Хімченко А.В., представника позивача – адвоката Крикуна П.А., відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представника відповідачів – адвоката Амельчишина О.В., розглянувши в залі суду в місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом  ОСОБА_3 , в інтересах якого діє адвокат Макаренко Олександр Юрійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Ткаченко Лоліта Борисівна про визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації права власності,
ВСТАНОВИВ:
Адвокат Макаренко Олександр Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом в якому просив: а) визнати недійсним договір дарування однокімнатної квартири, розташованої на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 37.1, житлова площа (кв.м.): 19, за адресою:   АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2001123712110, серія та номер: 480, виданий 12.04.2024, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Лолітою Борисівною, та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно; б) визнати недійсним договір дарування двокімнатної квартири розташованої на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 52.3, житлова площа (кв.м.): 28.9, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2001084112110, серія та номер: 481, виданий 12.04.2024, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Лолітою Борисівною, та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно; в) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 845.00 гривень покласти на відповідачів у справі; г) стягнути з відповідачів витрати на правову допомогу, докази яких будуть надані до суду на підставі ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
В обґрунтування позову зазначено, що між громадянином Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії ОСОБА_3 та громадянкою України ОСОБА_4 , 01.08.2014 року було зареєстровано шлюб. 11 квітня 2023 року рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в справі №212/6927/22, шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 01 серпня 2014 року, було розірвано. В листопаді 2023 року громадянин ОСОБА_3 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до громадянки ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. 20 травня 2024 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області було винесено рішення в справі №212/9487/23 ), яким: Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , поділивши таким чином спільне майно подружжя. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки Audi А6, 2016 року випуску, VIN  НОМЕР_1 , у розмірі 392 303 (триста дев`яносто дві тисячі триста три) гривні 02 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки мисливського карабіну нарізного FN-15 Tactical K-223Rem, 2022 року випуску, № НОМЕР_2 , у розмірі 62 719 (шістдесят дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень. Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року в справі № 212/9487/23 набрало законної сили 25 лютого 2025 року. З метою примусового виконання рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року в справі № 212/9487/23, громадянин ОСОБА_3 звернувся до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про виконання рішення суду в справі №212/9487/23. 08 квітня 2025 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Пушкою Інною Василівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 77749981 з виконання виконавчого листа №212/9487/23 виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Після відкриття виконавчого провадження № 77749981 у боржника ОСОБА_2 , нібито відсутні доходи та майно на яке могло б бути звернуто стягнення в рамках виконавчого провадження №77749981, в порядку виконання судового рішення, а також відсутнє нерухоме майно, на яке можна було б звернути стягнення. На момент подання громадянином ОСОБА_3 позовної заяви до суду про поділ спільного майна подружжя (дата подання позовної заяви 24.11.2023 року), у громадянки ОСОБА_2 на праві власності перебувало наступне майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 18.08.2023:- однокімнатна квартира, розташована на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 37.1, житлова площа (кв.м.): 19, за адресою: АДРЕСА_1 ;- двокімнатна квартира, розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 52.3, житлова площа (кв.м.): 28.9, за адресою: АДРЕСА_2 ;- трикімнатна квартира, розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 58.2, житлова площа (кв.м.): 35.6, за адресою: АДРЕСА_3 (згідно з рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 травня 2024 року в справі № 212/9487/23, за ОСОБА_3 визнано право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ). Після відкриття виконавчого провадження №77749981, стягувачу ОСОБА_3 стало відомо, що майно, яке перебувало на праві власності у громадянки ОСОБА_2 більше їй не належить, а саме 12 квітня 2024 року, ОСОБА_2 уклала два договори дарування, якими здійснила відчуження зазначених вище квартир на користь своєї матері – ОСОБА_1 . Звернути увагу, що відчуження зазначеного вище майна, відбулося в період розгляду у Жовтневому районному суді міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, справи №212/9487/23 про поділ спільного майна подружжя. Вважають, що Відповідачка – ОСОБА_2 , розуміла, що рішення суду про поділ спільного майна подружжя буде задоволено, крім того, остання під час розгляду справи, не заперечувала, зокрема, щодо визнання за ОСОБА_3 частини трикімнатної квартири, а отже розуміла, що позовну заяву ОСОБА_3 до неї - буде задоволено. У зв`язку з чим звертаються до суду із згаданим позовом.
Ухвалою суду від 21.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Ухвалою 17.09.2025 року суду закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.
Сторона відповідача скористалася правом подання відзиву в якому позовні вимоги не визнали в повному обсязі. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначено, що а) правові позиції на які посилається позивач у справі не є тотожними та подібними до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем; б) позов про поділ майна був поданий до закінчення обумовленого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 трирічного строку повернення квартир у власність останньої; в). ОСОБА_2 відповідно до домовленості з ОСОБА_1 здійснила відчуження свого особистого майна за договорами дарування своїй матері ОСОБА_1 ; г) відповідачі не вчиняли дій щодо ухилення виконання рішення суду про поділ майна подружжя.
ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Ткаченко Лоліта Борисівна надала письмові пояснення в який просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначила, що оскаржувальні договори дарування не є фраудаторними. На момент укладання оскаржуваних договорів, під час проведення перевірочних дій, перед їх укладанням, нею не було виявлено жодних обмежень на їх укладання у ОСОБА_2 . Вказала, що позовна заява не містить жодного доказу наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_3 на момент вчинення нею договорів дарування нерухомого майна від 12.04.2024 року.
Сторона позивача надала відповідь на відзив в якому наполягали на задоволенні позовних вимог з підстав викладених письмово.
Сторона відповідача надали письмові заперечення на відповідь на відзив в яких наполягали на відмові в задоволенні позову.
Представник позивача в судовому засіданні підтвердив обставини викладені в позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги.
Відповідачі в судовому засіданні заперечували щодо задоволення вимог.
Представником відповідача заперечувалися позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву.
За клопотанням сторони відповідача, в якості свідка в судовому засіданні 17.11.2025 року було допитано відповідачку ОСОБА_1 , яка зазначила, що придбали квартиру коли доньці ОСОБА_5 було 16 років. Разом із чоловіком вони були власниками квартири. З чоловіком розлучилися у 2019 році, поділ майна подружжя не відбувався. Згодом ОСОБА_5 повідомили, що хоче жити окремо, та коли приїхав ОСОБА_6 вони разом пішли жити в квартиру АДРЕСА_4 . Коли в них народилася донька, вони продовжували жити у згаданій квартирі. Вказала, що донька ОСОБА_5 назад подарувала їй квартири.
В судовому засіданні 29.05.2026 року в якості свідка було допитано ОСОБА_7 , який суду пояснив, що був чоловіком ОСОБА_8 , шлюб розірвали у листопаді 2019 року. Після розірвання шлюбу виникло питання щодо поділу майна, однак вирішили не вирішувати через суд, а звернулися до нотаріуса, як підказала як оформити майно. У нотаріуса домовилися, що квартири (по АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 дарують доньці, а йому купляють квартиру по АДРЕСА_6 , проте в договорі зазначено, що вказана однокімнатна квартира є спільною сумісною власністю з ОСОБА_9 . Квартири, що подарували доньці через три роки вона повинна була подарувати ОСОБА_10 . Послуги нотаріуса щодо оформлення договорів дарування сплачували він та ОСОБА_11 , більшу частину коштів давала ОСОБА_11 . Раніше переоформити квартири у нотаріуса не мали змоги, оскільки були фінансові труднощі, хворіла теща, була лежача, згодом померла і було не до того. Зазначив, що договори дарування квартири назад ОСОБА_12 не були пов`язані з судами доньки з її чоловіком, оскільки вказана домовленість була визначена нотаріусом, що через три роки укладаються договору між ОСОБА_13 та донькою ОСОБА_5 щодо дарування квартир. Акцентував увагу суду, що йому відомо про суди доньки з її чоловіком, вона не просила його рятувати майно. Чому договори дарування квартир ОСОБА_10 відбулося у день засідання про поділ майна подружжя доньки ОСОБА_5 та її чоловіка, йому не відомо. 
В якості свідка 16.06.2026 року було допитано відповідачку ОСОБА_2 , яка суду пояснила, що в 2014 році вона одружилася із ОСОБА_3 . За період шлюбу народилося двоє неповнолітніх дітей. За період шлюбу придбали дві автівки БМВ Х5 та Ауді А6, а також трикімнатну квартиру. Після розірвання шлюбу, в суді ділили майно в якому поділили майно, що належало їй та зобов`язали сплатити чоловіку компенсацію. Однак такої грошової суми в неї не було, що присудилося судом, а тому ОСОБА_6 вирішив забрати майно у її матері. Вказала, що коли її батьки розлучилися, то вона була єдиною спадкоємицею, та вирішили разом, що все майно батьки їй подарують, так порадила їм нотаріус. Нотаріус також повідомила, що дешевше буде подарувати майно їй, а потім назад через 3 роки подарувати квартири матері, ніж оформлювати потім спадкове майно. В день засідання щодо поділу майна з чоловіком дійсно були укладені договори дарування квартир матері, оскільки на той час в неї був адвокат, яка відвідувала судові засідання та особисто вона не приймала участі у судових засіданнях під час розгляду справи. Зазначила, що автівку, яка належала на праві спільної сумісної власності, продала ще під час шлюбу. Акцентувала увагу суду, що коли мама прийшла до неї та повідомила, що готова на те, щоб вона назад їй подарувала квартири, то жодних питань чи сумнівів не виникло, вказане було обумовлено у нотаріуса, а тому зробила ці правочини. Повідомила суду, що в 2024 році закрила ФОП оскільки вже не було можливості продовжувати діяльність та в неї виник конфлікт із вчителькою, яка в неї працювала, а тому закрила ФОП та працевлаштувалася до своєї матері найманим працівником. ФОП відкрили на маму.
Вислухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного.
Частиною першою ст. 15, частиною 1 ст. 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 76-80 ЦПК України.
Судом встановлено, що 01 серпня 2014 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області між громадянином Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії ОСОБА_3 (далі – Позивач) та громадянкою України ОСОБА_14 (дошлюбне прізвище – « ОСОБА_15 , було зареєстровано шлюб, про що 01 серпня 2014 складено відповідний актовий запис №577 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 (Том 1 а.с. 14).
Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2023 року в справі №212/6927/22, шлюб укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрований 01 серпня 2014 року Центрально-Міським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №577, було розірвано (Том 1 а.с. 20-23).
Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 20 травня 2024 року було винесено рішення в справі №212/9487/23, яким: Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину трикімнатної квартири, загальною площею 58,2 кв.м, житловою площею 35,6 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , поділивши таким чином спільне майно подружжя. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки Audi А6, 2016 року випуску, VIN  НОМЕР_1 , у розмірі 392 303 (триста дев`яносто дві тисячі триста три) гривні 02 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки мисливського карабіну нарізного FN-15 Tactical K-223Rem, 2022 року випуску, № НОМЕР_2 , у розмірі 62 719 (шістдесят дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень. Вказане рішення набрало законної сили 25 лютого 2025 року (Том 1 а.с. 24-26).
На підставі згаданого рішення 27.03.2025 року видано Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області виконавчий лист про стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки транспортного засобу марки Audi А6, 2016 року випуску, VIN  НОМЕР_1 , у розмірі 392 303 (триста дев`яносто дві тисячі триста три) гривні 02 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію вартості 1/2 частки мисливського карабіну нарізного FN-15 Tactical K-223Rem, 2022 року випуску, № НОМЕР_2 , у розмірі 62 719 (шістдесят дві тисячі сімсот дев`ятнадцять) гривень (Том 1 а.с. 27-27 зворотній).
08 квітня 2025 року державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пушкою Інною Василівною було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №77749981 з виконання виконавчого листа №212/9487/23 виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 466 765, 02 грн (Том 1 а.с. 28-28 зворотній ).
У праві власності  ОСОБА_2 перебувало наступне майно: - однокімнатна квартира, розташована на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 37.1, житлова площа (кв.м.): 19, за адресою:   АДРЕСА_1 на підставі договору дарування , розмірі частки 1; - двокімнатна квартира, розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 52.3, житлова площа (кв.м.): 28.9, за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування, розмір частки 1/3;- трикімнатна квартира, розташована на четвертому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 58.2, житлова площа (кв.м.): 35.6, за адресою: АДРЕСА_3 на підставі договору купівлі продажу, розмір частки 1/1, що підтверджено інформацією з Державного реєстру прав на нерухоме майно (Том 1 а.с. 33-34) 
З інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що з 12.04.2024 року на підставі договору дарування ОСОБА_1 належить однокімнатна квартира, розташована на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 37.1, житлова площа (кв.м.): 19, за адресою:   АДРЕСА_1 , розмір частки 1/1 та двокімнатна квартира, розташована на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 52.3, житлова площа (кв.м.): 28.9, за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 12.04.2014 року, розмір частки 1/1 (Том 1 а.с.35 – 35 зворотній).
На виконання ухвали суду приватним нотаріусом Коноль О.А надано договір купівлі продажу квартири, який посвідчений нею 28.12.2019 року за № 1513, предметом якого є квартира за адресою АДРЕСА_7 . Згідно п. 3 вказаного договору ОСОБА_7 набувається квартира у спільну сумісну власність подружжя за їх спільні кошти. Дружина ОСОБА_1 надала згоду на придбання квартири, що викладена у її заяві (Том. 2 а.с. 1-2;3).
Приватним нотаріусом Ткаченко Л.Б. надано договори купівлі-продажу та дарування:-однокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 24.12.2019, за реєстровим № 1776; -двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору про визначення часток у спільній сумісній власності від 24.12.2019 року, за реєстровим №1775; однокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 12.04.2024, за реєстровим № 480;- двокімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування від 12.04.2024 за реєстровим № 481.
Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), а дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю та повагою інтересів іншої сторони. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, і не допускається зловживання правом у будь-яких формах (ч. 3 ст. 13 ЦК України). 
Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).
Як наголошує Велика Палата Верховного Суду (постанова від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц), позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). 
Конструкція фраудаторного правочину (правочину, вчиненого на шкоду кредитору) передбачає, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення про стягнення боргу, що набрало законної сили (постанова КЦС ВС від 10.02.2021 у справі № 754/5841/17). 
Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, цивільно-правовий договір, у тому числі й договір дарування, не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу. Зокрема, у постанові КЦС ВС від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17 зазначено: боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. 
Суд критично оцінює доводи представника відповідачів про те, що на момент укладення оспорюваних договорів дарування (12.04.2024 року) ОСОБА_2 не мала статусу боржника, оскільки рішення про поділ майна було ухвалено лише 20.05.2024 року та набрало законної сили 25.02.2025 року. Для застосування поняття фраудаторного правочину необов`язково, щоб на момент його вчинення вже існувало судове рішення про стягнення боргу; достатньо, щоб правочин вчинявся для унеможливлення виконання майбутнього рішення суду та виведення майна. 
Позов про поділ майна подружжя, у якому позивач просив стягнути грошову компенсацію за транспортний засіб та зброю, був поданий у листопаді 2023 року. Оспорювані договори дарування двох квартир були укладені 12 квітня 2024 року. Таким чином, відчуження майна відбулося під час активного розгляду судової справи, в якій до ОСОБА_2 були заявлені майнові вимоги. 
Суд також відхиляє посилання відповідачів та покази свідків на те, що дарування квартир було здійснено виключно на виконання усної сімейної домовленості від 2019 року про повернення майна матері ( ОСОБА_1 ) через три роки. Сукупність обставин: (а) безоплатний характер правочину, (б) відчуження майна на користь близького родича (матері), а також (в) момент укладення договорів (за місяць до ухвалення рішення про стягнення грошової компенсації), вказує на те, що справжньою метою правочинів було виведення активів з-під можливого звернення стягнення. 
Суд звертає увагу, що ОСОБА_2 при наданні пояснень у судовому засіданні не заперечувала тієї обставини, що діяльність фізичної особи-підприємця припинено у зв`язку з виконавчим провадженням та можливим арештом рахунків.
Щодо аргументу представника відповідача про неспівмірність вартості подарованих квартир із сумою боргу (466 765,02 грн) та про те, що борг наразі частково погашається шляхом відрахування 20% із доходу боржниці (сплачено близько 44 486,20 грн), суд враховує позицію Верховного Суду щодо наслідків позаконкурсного оспорювання. Метою позаконкурсного оспорювання є повернення майна боржнику задля звернення на нього стягнення, тобто, щоб кредитор опинився в тому положенні, яке він мав до вчинення фраудаторного правочину. Належним способом є відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), і для повернення майна боржнику оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається (постанови КЦС ВС від 12.04.2023 у справі № 161/12564/21 та від 13.09.2023 у справі № 638/9047/19). 
Мета позаконкурсного оспорювання фраудаторного правочину досягається для того, щоб кредитор міг задовольнити своє право вимоги, тобто щоб відбулося погашення боргу боржником. Очевидно, що коли кредитор вже звернув стягнення на майно для задоволення свого права вимоги і погашення боргу боржника, то конструкція фраудаторного правочину не може бути застосована (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 14 серпня 2024 року в справі № 504/112/22 (провадження № 61-1582св23)).
Посилання на наявність спору щодо поділу іншого спільного сумісного майна не може бути підставою для відмови в позовних вимогах.
Визнання договорів недійсними не означає переходу квартир у власність позивача, а лише повертає їх у власність ОСОБА_2 .. Після цього, в межах виконавчого провадження, державний виконавець має право оцінити майно за ринковими цінами та звернути на нього стягнення співмірно до суми боргу згідно із Законом України «Про виконавче провадження». Наявність незначних відрахувань із заробітної плати ОСОБА_2 , яка працевлаштована у своєї ж матері ( ОСОБА_1 ), не позбавляє стягувача права на повне та своєчасне виконання судового рішення за рахунок активів, які були недобросовісно виведені з власності боржника. 
З огляду на встановлені факти, суд приходить до переконання, що оспорювані договори дарування від 12.04.2024 року підлягають визнанню недійсними із скасуванням державної реєстрації права власності за ОСОБА_1 .. Це є належним та ефективним способом захисту порушеного права позивача. 
Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 4 845,00 грн, сплачений позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідачів у зв`язку із задоволенням позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 3, 13, 16, 203, 215, 234 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 81, 141, 158, 263-265 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Позов  ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат Макаренко Олександр Юрійович до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , третя особа: ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Ткаченко Лоліта Борисівна про визнання договорів дарування недійсними та скасування державної реєстрації права власності – задовольнити.
Визнати недійсним договір дарування однокімнатної квартири, розташованої на другому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 37.1, житлова площа (кв.м.): 19, за адресою:   АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2001123712110, серія та номер: 480, виданий 12.04.2024, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Лолітою Борисівною, та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно.
Визнати недійсним договір дарування двокімнатної квартири розташованої на третьому поверсі п`ятиповерхового житлового будинку загальною площею (кв.м.): 52.3, житлова площа (кв.м.): 28.9, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2001084112110, серія та номер: 481, виданий 12.04.2024, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Ткаченко Лолітою Борисівною, та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на вказане нерухоме майно.
Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь  ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 4 845.00 гривень, по 2422,50 грн з кожної.
Визначити, що заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16.06.2025 року продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 25 червня 2026 року.
Відомості про сторони:
Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_8 ;
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа: ПРИВАТНИЙ НОТАРІУС КРИВОРІЗЬКОГО РАЙОННОГО НОТАРІАЛЬНОГО ОКРУГУ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Ткаченко Лоліта Борисівна, місцезнаходження: м. Кривий Ріг, вул. Миколи Зінчевського буд. 10 прим. 12.

Суддя:        І.  Б.  Чайкін