МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2026 р.  	№ 400/3217/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

27 березня 2026 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про:
визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078 (далі – Порядок № 1078), з визначенням місяців, в яких відбулося підвищення посадових окладів військовослужбовців, січень 2008 року;
зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 індексацію грошового забезпечення із застосуванням місяців для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення (базових місяців) – січень 2008 року, відповідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку № 1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі – Порядок № 44), з урахуванням раніше виплачених сум;
визнання протиправною бездіяльність відповідача, яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що при нарахуванні і виплаті йому індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 відповідач протиправно не застосував для її нарахування як базовий місяць січень 2008 року, що призвело до невиплати позивачу індексації грошового забезпечення за вказаний період. У зв`язку з цим, у відповідача також виник обов`язок виплатити позивачу відповідну компенсацію втрати доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
У відзиві на позовну заяву від 03.04.2026 відповідач заперечив проти позову і просив залишити позов без розгляду та відмовити у його задоволені у повному обсязі. Відзив умотивовано тим, що у зв`язку із підвищенням премій військовослужбовцям Збройних Сил України грудень 2015 року став базовим місяцем для нарахування індексації військовослужбовцям Збройних Сил України. Розрахунок індексації грошового забезпечення, зокрема визначення базового місяця для такого нарахування, є компетенцією відповідача як органу, в якому позивач проходив службу, і який виплачував йому грошове забезпечення.
Позивач правом на подання відповіді на відзив у встановлений судом строк не скористався.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ, ЗАЯВИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
30.03.2026 Миколаївський окружний адміністративний суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі та про її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
У зв`язку з розглядом справи в порядку письмового провадження, керуючись частиною четвертою статті 229 КАС України, суд не здійснював фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.
Позивач проходив військову службу у відповідача, зокрема у період з 01.01.2016 по 28.02.2018, що підтверджується довідкою відповідача від 06.02.2026 № 154/54/23/1/43/98.
Відповідно до Довідки відповідача від 06.02.2026 № 154/54/23/1/43/98 позивачу не виплачувалась за період з грудня 2015 по листопад 2018 року індексація його грошового забезпечення, зокрема у період з січня 2016 по лютий 2018 року.
05.01.2026 позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату йому за період військової служби індексації грошового забезпечення, у задоволені якої відповідач листом від 19.01.2026 № 154/54/23/1/85 відмовив.
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати у повному розмірі індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.

ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ВИСНОВКИ СУДУ
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.
Відповідно до частини п`ятої статті 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Згідно з частиною третьою статті 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Строки звернення до суду у справах щодо недотримання законодавства про оплату праці встановлені статтею 233 Кодексу законів про працю України (далі – КЗпП України).
Враховуючи на гарантування конституційного права на своєчасне одержання винагороди за працю та рівність усіх працівників у цьому праві, положення статті 233 КЗпП України в частині, що стосуються строку звернення до суду у справах, пов`язаних з недотриманням законодавства про оплату праці, мають перевагу в застосуванні перед частиною п`ятою статті 122 КАС України.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 524/39/15-а, від 03.08.2023 у справі № 280/6779/22 та рішенні Верховного Суду від 06.04.2023 у справі № 260/3564/22.
Відповідно до частини другої статті 233 КЗпП України (у редакції, чинній до змін, внесених згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352-IX (далі – Закон № 2352-ІХ) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.
Законом № 2352-IX, який набрав чинності з 19.07.2022, частини першу і другу статті 233 КЗпП України викладено в такій редакції:
«Працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.
Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, – у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).»
Отже, до 19.07.2022 КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19.01.2023 у справі № 460/17052/21, від 25.04.2023 у справі № 380/15245/22, від 08.05.2024 у справі № 600/4133/22-а та від 21.03.2025 у справі № 460/21394/23.
Відтак позивач звернувся до суду з цим позовом з дотриманням строків звернення до адміністративного суду.
Що стосується безпосередньо спірних правовідносин, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).
Статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» встановлено, що індексація грошових доходів населення – це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення (стаття 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частинами першою та другою статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» регламентовано, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина сьома статті 5 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»).
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (далі – Порядок № 1078). Порядок № 1078 поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пунктом 11 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 року – місяця опублікування Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
У разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства (абзац сьомий пункту 4 Порядку № 1078).
Відповідно до підпункту 2 пункту 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
У рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги (абзац 11 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення).
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19.
Порядок визначення базового місяця для індексації грошових доходів встановлений пунктом 5 Порядку № 1078.
Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі – Постанова № 1013) пункт 5 Порядку № 1078 викладено в новій редакції, якою істотно змінено порядок індексації грошових доходів населення.
Ця постанова набрала чинності 15.12.2015 і відповідно до пункту 6 Постанови № 1013 застосовується з 01.12.2015.
Згідно з Постановою № 1013 абзац перший пункту 5 Порядку № 1078 викладено в такій редакції:
«У разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.»
Отже, починаючи з 01.12.2015, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за посадою, яку займає працівник, в тому числі військовослужбовець. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не випливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.
Відтак місяць, у якому відбулося підвищення тарифної ставки (окладу), є базовим для проведення індексації.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а.
Пунктом 1 Постанови № 1013 передбачено підвищення з 01.12.2015 посадових окладів (тарифних ставок, ставок заробітної плати) працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери та деяких інших працівників.
Натомість підвищення окладів не стосувалось військовослужбовців. Тобто Постановою № 1013 були підвищені оклади у більшості галузях бюджетної сфери (за винятком працівників 1-3-го тарифних розрядів за ЄТС), окрім окладів у складі грошового забезпечення військовослужбовців.
З прийняттям Постанови № 1013, якою було змінено порядок проведення індексації, тобто з 01.12.2015, і включно до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців не змінилися.
Таким чином, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації, починаючи з грудня 2015 року, здійснюється не індивідуально для кожного працівника залежно від прийняття його на роботу або зростання його доплат та надбавок, а від моменту останнього перегляду тарифної ставки (окладу) за посадою, яку займає працівник.
Ураховуючи пункт 5 Порядку № 1078, місяць, у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим.
Порядок виплати грошового забезпечення у спірний період з 01.12.2015 по 01.03.2018 регулювався постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 1294). 
Набрала чинності ця постанова 01.01.2008.
Пунктом 3 Постанови № 1294 затверджено схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів. 
Втратила чинність Постанова № 1294 відповідно до пунктів 9, 10 постанови Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» 01.03.2018.
Тобто з 01.01.2008 по 28.02.2018 Постанова № 1294 була чинною, зміни до схеми посадових окладів військовослужбовців за весь цей період не вносились.
Пунктом 1 постанови Кабінетів Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу, на підставі якої суттєво підвищено посадові оклади військовослужбовців.
Отож підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року не відбувалося.
Відтак суд встановив, що саме січень 2008 року є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 28.02.2018.
Аналогічний правовий висновок міститься в постановах Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 200/9297/19-а, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20 і від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21.
Суд встановив, що за період з січня 2016 року по лютий 2018 року індексація його грошового забезпечення йому не виплачувалась, що підтверджується Довідкою відповідача від 12.09.2025 № 4933 про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення.
Таким чином, відповідач протиправно не нараховував і не виплачував позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із врахуванням базового місяця січень 2008 року.
Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
У пункті 72 мотивувальної частини постанови від 08.11.2024 у справі № 200/16532/21 Верховний Суд прийшов до висновку, що правильним є такий розрахунок індексації грошового забезпечення військовослужбовців за період з 01.12.2015 по 28.02.2018, а саме такий:
«грудень 2015 року: індекс споживчих цін до попереднього місяця згідно з даними Держкомстату – 100,70 %, індекс споживчих цін для визначення порогу – 100,70 %, наростаючий індекс споживчих цін – 267,10 %, величина приросту індексу споживчих цін – 167,10 %, прожитковий мінімум для працездатних осіб – 1378,00 грн, сума індексації – 2302,64 грн, виплачено – 0,00 грн, належить до виплати – 2302,64 грн;
січень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 100,90 %, індекс – 101,61 %, наростаючий індекс – 271,20 %, величина приросту – 171,20 %, прожитковий мінімум – 1378,00 грн, сума індексації – 2359,14 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2359,14 грн;
лютий 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 99,60 %, індекс – 101,20 %, наростаючий індекс – 271,20 %, величина приросту – 171,20 %, прожитковий мінімум – 1378,00 грн, сума індексації – 2359,14 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2359,14 грн;
березень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,00 %, індекс – 102,21%, наростаючий індекс – 271,20 %, величина приросту – 171,20 %, прожитковий мінімум – 1378,00 грн, сума індексації – 2359,14 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2359,14 грн;
квітень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 103,50 %, індекс – 105,79%, наростаючий індекс – 271,20 %, величина приросту – 171,20 %, прожитковий мінімум – 1378,00 грн, сума індексації – 2359,14 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2359,14 грн;
травень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 100,10 %, індекс – 100,10 %, наростаючий індекс – 271,20 %, величина приросту– 171,20 %, прожитковий мінімум – 1450,00 грн, сума індексації – 2482,40 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2482,40 грн;
червень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 99,80 %, індекс – 99,90 %, наростаючий індекс – 286,90 %, величина приросту – 186,90 %, прожитковий мінімум – 1450,00 грн, сума індексації – 2710,05 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2710,05 грн;
липень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 99,90 %, індекс – 99,80 %, наростаючий індекс – 286,90 %, величина приросту– 186,90 %, прожитковий мінімум – 1450,00 грн, сума індексації – 2710,05 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2710,05 грн;
серпень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 99,70 %, індекс – 99,50 %, наростаючий індекс – 286,90 %, величина приросту – 186,90 %, прожитковий мінімум – 1 450,00 грн, сума індексації – 2 710,05 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2710,05 грн;
вересень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,80 %, індекс – 101,29%, наростаючий індекс – 286,90 %, величина приросту – 186,90 %, прожитковий мінімум – 1 450,00 грн, сума індексації – 2710,05 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2710,05 грн;
жовтень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 102,80 %, індекс – 104,13%, наростаючий індекс – 286,90 %, величина приросту – 186,90 %, прожитковий мінімум – 1450,00 грн, сума індексації – 2710,05 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2710,05 грн;
листопад 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,80 %, індекс – 101,80 %, наростаючий індекс – 286,90 %, величина приросту – 186,90 %, прожитковий мінімум – 1450,00 грн, сума індексації – 2710,05 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 2710,05 грн;
грудень 2016 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 100,90 %, індекс – 102,72%, наростаючий індекс – 298,60 %, величина приросту – 198,60 %, прожитковий мінімум – 1600,00 грн, сума індексації – 3177,60 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3177,60 грн;
січень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,10 %, індекс – 103,85%, наростаючий індекс – 298,60 %, величина приросту – 198,60 %, прожитковий мінімум – 1600,00 грн, сума індексації – 3177,60 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3177,60 грн;
лютий 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,00 %, індекс – 101,00 %, наростаючий індекс – 298,60 %, величина приросту – 198,60 %, прожитковий мінімум – 1 600,00 грн, сума індексації – 3177,60 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3177,60 грн;
березень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,80 %, індекс – 102,82%, наростаючий індекс – 310,00 %, величина приросту – 210,00 %, прожитковий мінімум – 1 600,00 грн, сума індексації – 3360,00 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3360,00 грн;
квітень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 100,90 %, індекс – 103,74%, наростаючий індекс – 310,00 %, величина приросту – 210,00 %, прожитковий мінімум – 1600,00 грн, сума індексації – 3360,00 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3360,00 грн;
травень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,30 %, індекс – 101,30 %, наростаючий індекс – 310,00 %, величина приросту – 210,00 %, прожитковий мінімум – 1684,00 грн, сума індексації – 3536,40 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3536,40 грн;
червень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,60 %, індекс – 102,92%, наростаючий індекс– 321,50 %, величина приросту – 221,50 %, прожитковий мінімум – 1684,00 грн, сума індексації – 3730,06 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3730,06 грн;
липень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 100,20 %, індекс – 103,13%, наростаючий індекс – 321,50 %, величина приросту індексу споживчих цін – 221,50 %, прожитковий мінімум – 1684,00 грн, сума індексації – 3730,06 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3730,06 грн; (перевищення порогу 103%);
серпень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 99,90 %, індекс – 99,90 %, наростаючий індекс – 321,50 %, величина приросту– 221,50 %, прожитковий мінімум – 1684,00 грн, сума індексації – 3730,06 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3730,06 грн;
вересень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 102,00 %, індекс – 101,90 %, наростаючий індекс – 331,40 %, величина приросту – 231,40 %, прожитковий мінімум – 1684,00 грн, сума індексації – 3896,78 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3896,78 грн;
жовтень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,20 %, індекс – 103,12%, наростаючий індекс – 331,40 %, величина приросту – 231,40 %, прожитковий мінімум – 1684,00 грн, сума індексації – 3896,78 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3 896,78 грн; (перевищення порогу 103%);
листопад 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 100,90 %, індекс – 100,90 %, наростаючий індекс – 331,40 %, величина приросту – 231,40 %, прожитковий мінімум – 1 684,00 грн, сума індексації – 3896,78 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 3896,78 грн;
грудень 2017 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,00 %, індекс – 101,91%, наростаючий індекс – 341,70 %, величина приросту – 241,70 %, прожитковий мінімум – 1 762,00 грн, сума індексації – 4258,75 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 4258,75 грн;
січень 2018 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 101,50 %, індекс – 103,44%, наростаючий індекс – 341,70 %, величина приросту – 241,70 %, прожитковий мінімум – 1 762,00 грн, сума індексації – 4 258,75 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 4258,75 грн;
лютий 2018 року – індекс споживчих цін до попереднього місяця – 100,90 %, індекс – 100,90 %, наростаючий індекс – 341,70 %, величина приросту – 241,70 %, прожитковий мінімум – 1762,00 грн, сума індексації – 4258,75 грн, виплачено – 0 грн, належить до виплати – 4258,75 грн».
Таким чином, за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 відповідач зобов`язаний був виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення в розмірі 83625,23 грн, а саме:
за січень-квітень 2016 року – 2359,14 грн;
за травень 2016 року – 2482,40 грн;
за червень-листопад 2016 року – 2710,05 грн;
за грудень 2016 року - лютий 2017 року – 3177,60 грн;
за березень-квітень 2017 року – 3360,00 грн;
за травень 2017 року – 3536,40 грн;
за червень-серпень 2017 р оку – 3730,06 грн;
за вересень-листопад 2017 року – 3896,78 грн;
за грудень 2017 року - лютий 2018 року – 4258,75 гривні.
Відповідно до Довідки відповідача від 06.02.2026 № 154/54/23/1/43/98 про нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення позивачу не виплачувалась за період з грудня 2015 по лютий 2018 року індексація його грошового забезпечення.
Тому задоволенню підлягають позовні вимоги в частині нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення в розмірі 83625,23 гривні.
Щодо позовних вимог про виплату грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, суд зазначає наступне.
Згідно з пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 затверджено Порядок № 44.
Згідно з пунктом 1 Порядку № 44 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 06.01.2005 № 17) цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби.
Абзацом першим пункту 2 Порядку № 44 встановлено, що грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі – грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України «Про податок з доходів фізичних осіб» (пункт 3 Порядку).
Відповідно до пункту 4 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 5 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Відтак нарахування та виплата позивачу грошового забезпечення мають бути здійснені із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб 
Відповідно пункту 6 Порядку № 44 територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, передбачає виплату такої компенсації у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб за місцем одержання грошового забезпечення одночасно з виплатою грошового забезпечення.
Оскільки індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Нарахування та виплата індексації грошового забезпечення мала бути здійснена відповідачем саме з моменту набуття позивачем права на її нарахування та виплату, відповідно до вимог Закону № 1282-ХІІ.
З урахуванням наведеного правого регулювання, суд прийшов до висновку, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 22.06.2018 у справі № 812/1048/17, від 27.07.2023 у справі № 380/813/22 та від 10.10.2024 № 500/8015/23.
Щодо позовних вимог позивача про компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, суд вказує на таке.
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не передбачено компенсацію втрати доходів внаслідок несвоєчасної виплати їм грошового забезпечення. Проте, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації в цих правовідносинах суд прийшов до висновку про можливість застосування норм законодавства про працю як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час виплати грошового забезпечення військовослужбовцям.
Аналогічний правовий висновок щодо поширення на правовідносини проходження військової служби загальних норм трудового законодавства викладений в постановах Верховного Суду від 31.05.2018 у справі № 823/1023/16 і від 05.03.2021 у справі № 120/3276/19-а.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі – Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Відповідно до статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі – компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру:
пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством);
соціальні виплати;
стипендії;
заробітна плата (грошове забезпечення);
сума індексації грошових доходів громадян;
суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.
Статтею 4 Закону № 2050-ІІІ встановлено, що виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Оскільки відповідач ще не нарахував і не виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за спірний період, у позивача не виникло право на отримання вказаної компенсацію.
Відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають як передчасні.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог пунктів 1 і 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» і не поніс документально підтверджених судових витрат, пов`язаних з розглядом цієї справи в суді. Тому розподіл судових витрат у порядку статті 139 КАС України суд не здійснював.
Керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.
2. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати індексації грошового забезпечення за час проходження військової служби з 01.01.2016 по 28.02.2018 з врахуванням січня 2008 року (базовий місяць) для обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення.
3. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця, за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення – січень 2008 року в сумі 83625 (Вісімдесят три тисячі шістсот двадцять п`ять) гривень 23 копійки із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб, відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, з урахуванням раніше виплачених сум.
4. У задоволені решти позовних вимог відмовити.
5. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
6. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
7. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
8. Учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );
відповідач: військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
9. Повний текст рішення суду складений 02.06.2026.

Суддя В.Г.Ярощук