Є.у.н.с.512/1014/25
Провадження № 2/512/211/26
"06" квітня 2026 р. 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року Савранський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді – Бростовської Н.О.,
секретаря – Пустовіт С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Саврань, Подільського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:

10.12.2025р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 09.02.2025р. між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі – Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі – Позичальник) було укладено кредитний договір (оферти) №09.02.2025-100000538, за умовами якого Позичальнику надано кредит в розмірі 4000,00грн. строком на 168 днів з фіксованою незмінною процентною ставкою 1% за один день користування кредитом. Вказаний договір було укладено шляхом підписання Позичальником одноразовим ідентифікатором пропозиції про укладення цього договору (оферти). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на момент подання до суду позову в нього виникла заборгованість в розмірі 12120,00грн., у тому числі: 4000,00грн. – заборгованість за тілом кредиту, 5320,00грн. – заборгованість по процентам, 200,00грн. – заборгованість по комісії, пов`язаної з наданням кредиту, 600грн. – заборгованість по додатковій комісії за обслуговування кредитної заборгованості та 2000,00грн. – заборгованість за неустойкою. Вказану заборгованість, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 2422,40 грн. позивач просить стягнути з відповідача на його користь. 
В судове засідання представник позивача не з`явився, але в позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце засідання був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив на позов, а також заяву про розгляд справи за його відсутністю не подав.
За таких обставин, враховуючи неявку відповідача, повідомленого належним чином, приймаючи до уваги згоду позивача на ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе відповідно до положень ч.1 ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, дійшов такого висновку.
09.02.2025р. між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (далі – Кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі – Позичальник) було укладено кредитний договір (оферти) №09.02.2025-100000538, за умовами якого Позичальнику надано кредит в розмірі 4000,00грн. строком на 168 днів з фіксованою незмінною процентною ставкою 1% за один день користування кредитом. Вказаний договір було укладено шляхом підписання Позичальником одноразовим ідентифікатором пропозиції про укладення цього договору (оферти) (а.с.16-19).
Кредитні кошти в розмірі 4000,00грн. були перераховані на рахунок відповідача 09.02.2025р., що підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ», яке є надавачем послуг з переказу коштів, від 03.12.2025р. (а.с.13).
Згідно довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №09.02.2025-100000538 від 09.02.2025р. відповідач має заборгованість за цим договором в розмірі 12120,00грн., у тому числі: 4000,00грн. – заборгованість за тілом кредиту, 5320,00грн. – заборгованість по процентам, 200,00грн. – заборгованість по комісії, пов`язаної з наданням кредиту, 600грн. – заборгованість по додатковій комісії за обслуговування кредитної заборгованості та 2000,00грн. – заборгованість за неустойкою (а.с.13-зворот). 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). 
30.09.2015р. набрав чинності Закон України «Про електронну комерцію», яким встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. 
Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. 
Частиною 4 цієї статті визначено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Разом з цим, відповідно до ч.6 цієї статті відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Також, ч.12 цієї статті визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
За змістом ст.12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021р. у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021р. у справі №234/7159/20.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України).
Відповідач не надав суду доказів, які б спростовували його заборгованість перед позивачем за кредитним договором №09.02.2025-100000538 від 09.02.2025р., з заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність заборгованості, він до суду не звертався, відзив на позов також не подав.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №09.02.2025-100000538 від 09.02.2025р., а саме: за тілом кредиту в розмірі 4000,00грн., процентами в розмірі 5320,00грн., по комісії, пов`язаної з наданням кредиту в розмірі 200,00грн. та по додатковій комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 600,00грн. підлягають задоволенню.
Щодо неустойки в розмірі 2000,00грн. суд дійшов такого висновку.
Відповідно до положень п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Верховний Суд у постанові від 31.01.2024р. по справі №183/7850/22 вказав, що тлумачення п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит, у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022р. за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Враховуючи ту обставину, що на правовідносини, які склалися між сторонами, поширюється дія п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а заборгованість за неустойкою в розмірі 2000,00грн. нарахована у період дії в Україні воєнного стану, тобто після 24.02.2022р., вона підлягає списанню, а тому підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні.
При зверненні до суду з цією позовною заявою позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40грн., що підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00059838 від 05.12.2025р., який в силу ч.1 ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст.526, 626, 628, ч.1 ст.638, ч.2 ст.639, ч.1 ст.1054, п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ч.3 ст.12, ч.1 ст.76, ч.1 ст.81, ч.1 ст.141, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265, ч.1 ст.280, ст.ст.281, 282 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:

Позов – задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» (01032, м.Київ, вул.Саксаганського, 133-А код ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором №09.02.2025-100000538 від 09.02.2025р. в розмірі 10120,00грн. (десять тисяч сто двадцять грн.), у тому числі: 4000,00грн. – заборгованість за тілом кредиту, 5320,00грн. – заборгованість по процентам, 200,00грн. – заборгованість по комісії, пов`язаної з наданням кредиту та 600грн. – заборгованість по додатковій комісії за обслуговування кредитної заборгованості (станом на 10.12.2025р.), а також судовий збір в розмірі 2422,40грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. сорок коп.), а всього 12542,40грн. (дванадцять тисяч п`ятсот сорок дві грн. сорок коп.).

В іншій частині позову – відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Савранського районного суду Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення (ч.ч.1, 2 ст.284 ЦПК України).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи (ч.1 ст.289 ЦПК України). 

СУДДЯ (підпис)

Суддя Савранського районного 
суду Одеської області         Бростовська Н.О.