ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
25.06.2026	Справа № 910/4418/26	

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верум карбон"
про стягнення 128592,00 грн.
Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Верум карбон" про стягнення 128592,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю послуг № 2508000029 від 07.08.2025 р. в частині строків здійснення робіт, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 59502,00 грн. пені та 69090,00 грн. штрафу.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2026 р. відкрито провадження у справі № 910/4418/26 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. 
Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що:
- позивач не надав відповідачу письмове розпорядження на початок робіт за кожним об`єктом окремо, та не надав заявку під кожний етап робіт, що суперечить п. 5.2 договору, а також є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 Цивільного кодексу України;
- відповідач, діючи добросовісно та з урахуванням специфіки процедури верифікації викидів парникових газів, обґрунтовано виходив із того, що початок виконання окремих етапів залежить від отримання необхідних вихідних даних, завершення попередніх етапів, погодження відповідної документації, забезпечення доступу до установок, організації виїздів на об`єкти;
- враховуючи предмет договору, багатоетапність процедури верифікації та відсутність заявок на початок кожного етапу, твердження позивача про безумовне та однозначне прострочення є необґрунтованими;
- підписання сторонами акту наданих послуг із застереженням про відсутність претензій щодо обсягу та якості наданих послуг свідчить про належне прийняття замовником результатів виконання зобов`язання та погодження фактичного порядку його виконання;
- оскільки позивач отримав кошти за банківською гарантією у розмірі 141000,00 грн., то заявлення додаткових вимог про стягнення штрафних санкцій створює ризик фактичного подвійного фінансового навантаження на відповідача за одне й те саме порушення;
- нарахування позивачем штрафних санкцій окремо за кожний етап виконання робіт є юридично необґрунтованим, оскільки фактично підміняє предмет договору та суперечить його комплексному характеру як єдиної послуги з верифікації;
- розрахунок штрафних санкцій, наданий позивачем, здійснений із порушенням умов договору, оскільки фактично ґрунтується на окремому нарахуванні відповідальності за кожний етап виконання робіт;
- у випадку задоволення позовних вимог відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.
Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає, що:
- умовами договору не передбачено обов`язку за умовами договору відповідний лист подається одноразово;
- етапність є лише способом організації та поетапного виконання договірних зобов`язань, але не створює самостійних договірних правовідносин, які б вимагали повторного направлення листа про початок надання послуг;
- можливість стягнення з відповідача пені та штрафу за порушення строків виконання робіт за договором не може ставиться у залежність від реалізації позивачем свого права на звернення стягнення за банківською гарантією;
- договір не містить жодної умови про те, що сплата банківської гарантії виключає право позивача на нарахування та стягнення штрафних санкцій з відповідача.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2025 р. між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Верум карбон" (виконавець) укладено договір про закупівлю послуг № 2508000029, за умовами п. 1.1 якого виконавець зобов`язується за завданням замовника надати послуги з верифікації викидів парникових газів об`єктів АТ «Укртрансгаз», а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.
Згідно з п. 1.3 договору загальний опис послуг, вимоги до послуг, обсяг послуг, назва етапів надання послуг, їх зміст та інші умови зазначені у технічному завданні, яке наведене в додатку 1 до договору.
Відповідно до п. 3.1 договору ціна договору становить 2820000,00 грн.
Умовами п. 4.2 договору визначено, що розрахунки здійснюються замовником у безготівковій формі протягом 35 календарних днів, але не раніше ніж через 15 робочих днів, з дати підписання сторонами відповідних актів наданих послуг.
Пунктом 5.2 договору унормовано, що виконавець надає замовнику послуги на підставі письмового розпорядження (дозволу) на початок надання послуг по кожному об`єкту замовника окремо, зазначеному у технічному завданні. Письмове розпорядження (дозвіл) на початок надання послуг по кожному об`єкту замовника окремо одноразово передається замовником виконавцю листом (шляхом його надсилання на електронну та/або поштову адресу виконавця, які зазначені в розділі 15 договору). Дата отримання виконавцем від замовника письмового розпорядження (дозволу) вважається датою початку надання послуг по об`єкту замовника.
За змістом п. 5.11 договору замовник протягом 15 календарних днів з дня отримання від виконавця акта наданих послуг та документів, зазначених у п. 5.9 договору, за відсутності зауважень щодо якості наданих послуг та відповідності їх умовам договору, підписує всі примірники акта наданих послуг, та один примірник цього акта повертає виконавцю. Підписаний сторонами акт наданих послуг є підставою для проведення розрахунків замовника з виконавцем.
Згідно з п.п. 10.1-10.2 договору останній набирає чинності з моменту підписання його уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2025 р., а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами зобов`язань. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
На виконання вимог п. 5.2 договору, позивач листом № 1001ВИХ-25-4441 від 07.08.2025 р. надав відповідачу дозвіл на початок надання послуг для кожного об`єкта, що зазначений в технічному завданні.
Листом № 1/0708 від 07.08.2025 р. відповідач підтвердив отримання дозволу та заявки на початок робіт.
У відповідності до технічного завдання строк надання послуг є наступним:
1. Проведення стратегічного аналізу, проведення аналізу ризиків, розроблення плану верифікації - 21 календарний день з дати надання заявки;
2. Детальна верифікація з відвідуванням установки - 60 календарних днів з дати надання заявки;
3. Підготовка верифікаційного звіту - 90 календарних днів з дати надання заявки.
27.08.2025 р. сторонами підписано акт наданих послуг № 1, за яким виконавець надав послуги за першим етапом робіт на суму 564000,00 грн.
24.10.2025 р. сторонами підписано акт наданих послуг № 2, за яким виконавець надав послуги за другим етапом робіт на суму 1269000,00 грн.
17.12.2025 р. сторонами підписано акт наданих послуг № 3, за яким виконавець надав послуги за третім етапом на суму 987000,00 грн.
21.01.2026 р. позивач направив відповідачу претензію № 1 від 16.01.2026 р. про сплату штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт (надання послуг) за договором про закупівлю послуг № 2508000029 від 07.08.2025 р.
Відповідь на претензію отримано не було, штрафні санкції не сплачено.
Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не сплатив штрафні санкції, позивач і звернувся з даним позовом до суду.
За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом положень ст.ст. 626, 627, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Укладений між сторонами договір про закупівлю послуг № 2508000029 від 07.08.2025 р. за своєю правовою природою містить елементи договору надання послуг та підряду.
Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Частиною 1 ст. 901 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Як підтверджується матеріалами справи, відповідач виконав взяті на себе зобов`язання за договором про закупівлю послуг № 2508000029 від 07.08.2025 р., однак з порушенням встановленого договором строку для виконання робіт за другим та третім етапом.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що позивач, враховуючи умови п. 5.2 договору, листом № 1001ВИХ-25-4441 від 07.08.2025 р. надав відповідачу дозвіл на початок надання послуг за кожним етапом робіт, а відповідач листом № 1/0708 від 07.08.2025 р. підтвердив отримання дозволу та заявки на початок робіт. 
З урахуванням дати надання позивачем дозволу на початок виконання робіт для кожного об`єкта та передбачених технічним завданням строків надання послуг, роботи за першим етапом мали бути виконаними у строк до 28.08.2025 р., за другим етапом - до 06.10.2025 р., за третім етапом - до 05.11.2025 р.
Як свідчать матеріали справи, роботи за першим етапом виконані вчасно (акт № 1 від 27.08.2025 р.), роботи за другим етапом виконані з простроченням (акт № 2 від 24.10.2025 р.), роботи за третім етапом виконані з простроченням (акт № 3 від 17.12.2025 р.). 
У даному випадку суд відхиляє заперечення відповідача про те, що позивач не надав відповідачу письмове розпорядження на початок робіт за кожним об`єктом окремо, оскільки умовами п. 5.2 договору встановлено, що письмове розпорядження (дозвіл) на початок надання послуг по кожному об`єкту замовника окремо одноразово передається замовником виконавцю листом, що у даному випадку і було зроблено позивачем.
Умови укладеного між сторонами договору не передбачають обов`язку позивача надсилати відповідачу окремий лист на початок надання послуг щодо кожного етапу виконання робіт, навпаки, аналіз договору свідчить про те, що відповідний лист надсилається одноразово як повідомлення про початок виконання зобов`язань за договором у цілому, в той час як етапність є лише способом організації та поетапного виконання договірних зобов`язань, але не створює самостійних договірних правовідносин, які б вимагали повторного направлення листа про початок надання послуг.
Також суд критично ставиться до тверджень відповідача про відсутність підстав для стягнення штрафних санкцій з урахуванням того, що відповідач сплатив позивачу кошти за банківською гарантією у розмірі 141000,00 грн., оскільки гарантійне зобов`язання не є мірою відповідальності за порушення основного зобов`язання та не залежить від останнього, водночас є самостійним та незалежним зобов`язанням в силу ч. 1 ст. 562 Цивільного кодексу України. Сплата коштів кредитору гарантом і сплата штрафних санкцій боржником не належать до одного виду відповідальності, а умови укладеного між сторонами договору не містять вимог про те, що сплата банківської гарантії виключає право позивача на нарахування та стягнення штрафних санкцій з відповідача за порушення строків виконання робіт (надання послуг).
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Враховуючи, що відповідач порушив строки виконання робіт (надання послуг) за договором, у позивача наявні правові підстави для нарахування та стягнення штрафних санкцій.
Умовами п. 7.3 договору визначено, що за порушення строків надання послуг, встановлених цим договором, виконавець сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1% вартості послуг за якими допущено прострочення виконавця, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 календарних днів виконавець додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості. 
За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є необґрунтованим та арифметично невірним, оскільки позивачем здійснено нарахування пені за кожним етапом окремо, в той час як умовами договору не передбачено такого нарахування.
У постанові Верховного Суду від 03.09.2025 р. у справі № 910/11943/24 зазначено, що у підрядних правовідносинах відповідальність підрядника у виді штрафних санкцій настає у разі прострочення виконання відповідачем підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання. 
З урахуванням викладеного, прострочення відповідача за договором про закупівлю послуг № 2508000029 від 07.08.2025 р. починається із наступного дня за днем закінчення виконання всіх робіт, тобто з 06.11.2025 р., і саме з цієї дати виникає право позивача на нарахування пені та штрафу.
За перерахунком суду, з відповідача на користь позивача за період з 06.11.2025 р. 16.12.2025 р. підлягає стягненню пеня у сумі 40467,00 грн.
Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок 7% штрафу, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 7% штрафу у розмірі 69090,00 грн.
Щодо клопотання відповідача про зменшення заявленої позивачем до стягнення неустойки.
Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Суд, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності. 
Визначення конкретного розміру зменшення штрафних санкцій належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України щодо права зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 Цивільного кодексу України (справедливість, добросовісність, розумність) має забезпечити баланс інтересів сторін, та з дотриманням правил ст. 86 Господарського процесуального кодексу України визначати конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обстави справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про те, що матеріалами справи не підтверджено, а відповідачем не доведено наявності виняткових обставин для зменшення заявленої позивачем до стягнення неустойки. 
Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Укртрансгаз".
Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Верум карбон" (01032, м. Київ, б. Шевченка Тараса, буд. 33 Б, пов. 14, каб. 16, код 39368496) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський Узвіз, буд. 9/1, код 30019801) 40467 (сорок тисяч чотириста шістдесят сім) грн. 00 коп. пені, 69090 (шістдесят дев`ять тисяч дев`яносто) грн. 00 коп. штрафу, 2268 (дві тисячі двісті шістдесят вісім) грн. 29 коп. витрат зі сплати судового збору.
3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. 

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду

Суддя Людмила ШКУРДОВА